ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року 
м. Київ

Справа №  908/1683/17 

Верховний Суд у складі колеги суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В.Г.,
суддів: Білоуса В.В., Катеринчук Л.Й.,
за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;
учасники справи не скористались правом участі у судовому засіданні, повідомлені належним чином,
розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 
на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017 
у складі колегії суддів: Геза Т.Д. (головуючий), Сгара Е.В., Склярук О.І. 
у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мевенд» 
про визнання банкрутом.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Розгляд справи відбувається відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону від 22.12.2011 № 4212-VІ, чинній після 19.01.2013).

Хронологія подій та опис фактів, встановлених судами першої та апеляційної
інстанції
1.          20.09.2013 Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією зареєстровано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мевенд» (далі - ТОВ «Мевенд»). Первісне місцезнаходження товариство змінило, на час порушення справи про банкрутство місцезнаходженням юридичної особи є м. Запоріжжя, проспект Металургів, 30.
2.          30.08.2017 ухвалою Господарського суду Запорізької області порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Мевенд», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, здійснено інші процесуальні дії.

Розгляд справи судами
3.          11.09.2017 постановою Господарського суду Запорізької області визнано ТОВ «Мевенд» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру відповідно до статті 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
4.          Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві) звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на постанову Господарського суду Запорізької області від 11.09.2017 по справі № 908/1683/17, в якій просило її скасувати, провадження у справі про банкрутство ТОВ «Мевенд» припинити з посиланням на законодавчо визначений статус контролюючого фіскального органу, а також неможливість проведення податкової перевірки боржника внаслідок визнання його банкрутом.
5.          12.12.2017 ухвалою Донецького апеляційного господарського суду апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС у м. Києві на постанову Господарського суду Запорізької області від 11.09.2017 припинено на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України (в редакції до 15.12.2017).  
6.          Суд апеляційної інстанції зазначив, що на момент здійснення ліквідаційної процедури в порядку норм цивільного законодавства та у подальшому після порушення справи про банкрутство боржник перебував на обліку в Запорізькій ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, яка була повідомлена боржником у встановленому порядку про перебування в стадії припинення. При цьому заявником апеляційної скарги не підтверджено, що ТОВ «Мевенд» на дату прийняття засновником рішення про припинення діяльності підприємства перебувало на обліку, як платник податків, у місті Києві.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
7.          02.03.2018 ГУ ДФС у м. Києві подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017, а справу направити для розгляду по суті до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним господарським судом статей 4, 42 ГПК України та статей 1, 38, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». 

ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
8.          Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод
                    Стаття 6 Право на справедливий суд
                     1. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру … 
9.          Господарський процесуальний кодекс України (у редакції від 06.11.1991)
Стаття 80. Припинення провадження у справі
Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо:
1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України;
1^1) відсутній предмет спору;
2) є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;
(Пункт 3 частини першої статті 80 виключено на підставі Закону № 2705-IV від 23.06.2005)
4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом;
5) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду;
6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;
7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.
У випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.
Про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.
Ухвалу про припинення провадження у справі може бути оскаржено.
Стаття 91. Право апеляційного оскарження
Сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.
Місцевий господарський суд у триденний строк надсилає одержану апеляційну скаргу разом зі справою, а у випадках, передбачених частиною третьою статті 106 цього Кодексу, - копіями матеріалів справи відповідному апеляційному господарському суду.
Справа, яка надіслана до апеляційного господарського суду, реєструється в день її надходження з дотриманням порядку, встановленого частинами другою, третьою статті 2^1 цього Кодексу.
10.           Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»
Стаття 1. Визначення термінів
1. Для цілей цього Закону терміни вживаються в такому значенні:
…
сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут);
…
учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи
і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
А.             Щодо суті касаційної скарги
11.          Щодо доводів касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі неправильно застосував статті 4, 42 ГПК України та статті 1, 38, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», колегія суддів зазначає наступне.
12.          Відповідно до положень частини першої статті 91 ГПК України (у редакції до 15.12.2017), сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.
13.          Згідно з пунктом 10 частини першої статті 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
14.          Статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут); учасниками у справі про банкрутство є сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.
15.          Відповідно до п.п. 41.1.1 п. 41.1. статті 41 Податкового Кодексу України, контролюючим органам державою делеговано повноваження контролю та справляння податків з суб'єктів підприємницької діяльності.
16.          Статтею 78 Податкового Кодексу України передбачено порядок проведення документальних позапланових перевірок. Зокрема, згідно з п.п. 78.1.7 п.  78.1 статті 78 Податкового Кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
17.          При цьому, відповідно до абзацу другого п. 78.4 статті 78 Податкового Кодексу України, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
18.          Пунктом 42.3 статті 42 Податкового Кодексу України встановлено, що якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
19.          Суд апеляційної інстанції ухвалою від 08.11.2017 у даній справі зобов'язав скаржника, серед іншого, надати докази, які саме контролюючі функції ГУ ДФС у м. Києві здійснює відносно боржника, що скаржником (відповідно до встановлених фактичних обставин) не було виконано.
20.          Крім того, касаційна скарга не містить доводів чи аргументів, які б підтверджували право скаржника, як контролюючого органу, на здійснення контролю за справлянням податків боржником.
21.          Також суд апеляційної інстанції встановив, що з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1002889941 станом на 05.08.2017 вбачається, що ТОВ «Мевенд» з 23.09.2013 перебуває на обліку, як платник податків та як платник єдиного внеску, у Запорізькій об'єднаній Державній податковій інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області.
22.          З урахуванням наведеного, беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи та положення статей 41, 42, 78 Податкового кодексу України, колегія суддів дійшла до висновку про вірне застосування судом апеляційної інстанції в ухвалі про припинення апеляційного провадження приписів статей 80, 91 ГПК України (у редакції до 15.12.2017).
23.          Тому є необґрунтованим доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції в оскарженій ухвалі неправильно застосував статті 4, 42 ГПК України та статті 1, 38, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
24.          Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом при ухваленні постанови від 16.07.2018 у справі № 908/1692/17. 
25.          Також колегія суддів звертає увагу, що попри оскарження процесуального рішення (ухвали про припинення апеляційного провадження в зв'язку з поданням апеляційної скарги особою, яка не брала участь у справі і господарський суд не вирішував питання про  права та обов'язки такої особи), аргументи касаційної скарги направлені на неправильне застосування судом апеляційної інстанції приписів статей 1, 38, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зокрема, у касаційній  скарзі вказується про те, що суд першої інстанції не перевірив належним чином наявність у боржника на час порушення провадження у справі про банкрутство, ознак неплатоспроможності, а апеляційна інстанція підтримала висновок суду першої інстанції.
26.          Такий довід скаржника є взаємно суперечливим, а також спростовується змістом оскаржуваної ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017.
27.          Тобто, касаційна скарга ГУ ДФС у м. Києві є необґрунтованою і містить доводи і аргументи, які не стосуються ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017 про припинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою скаржника.

Б.          Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
28.          Оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі вірно застосував положення статей 80, 91 ГПК України (у редакції до 15.12.2017), а також беручи до уваги необґрунтованість касаційної скарги  Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якій викладено доводи і аргументи, що не стосуються ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017, колегія суддів на підставі статті 309 ГПК України, дійшла до висновків про відмову у задоволенні касаційної скарги та про необхідність залишення оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтями 309, 315 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1.             Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення.

2.           Ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі №  908/1683/17 залишити без змін.

3.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      В.Г. Пєсков

Судді                                                                                                          В.В. Білоус

Л.Й. Катеринчук