ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року 
м. Київ

Справа №  904/7318/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Стратієнко Л.В.,
судді: Мамалуй О.О., Ткач І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат",
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області
(суддя - Рудь І.А.)
від 21.09.2017,

та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду
(головуючий - Коваль Л.А., судді - Пархоменко Н.В., Чередко А.Є.)
від 16.11.2017,

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" 
до публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"
про стягнення 74 202,80 грн,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2017 року публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 74 202,80 грн, з яких 61 794, 08 грн - плата за користування вагонами, 12 408, 72 грн - збір за зберігання вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у січні-лютому 2017 року позивачем були прийняті до перевезення на адресу відповідача вагони, які були затримані на підходах до станції призначення з підстав зайнятості колій станції призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці через несвоєчасне забирання відповідачем вантажу на свою під'їзну колію. За весь час затримки вагонів з вини відповідача, позивачем нараховано ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2017, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.11.2017, позов задоволено.
Стягнуто з відповідача на користь позивача 61 794, 08 грн плати за користування вагонами, 12 408,72 грн збору за зберігання вантажу та судовий збір.

06.12.2017 відповідач подав касаційну скаргу на вказані судові рішення, в якій просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Підставами для скасування судових рішень відповідач зазначає порушення господарськими судами пунктів 2, 8, 9, 10, 12 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999 (Правила № 113), ст. ст. 119, 121 Статуту залізниць України; помилковість  висновку господарських судів про наявність вини відповідача у затримці спірних вагонів та залишення поза увагою того,  що зайнятість колії на станції призначення була спричинена саме залізницею; неврахування судами ст. 936 ЦК України, ст. 306 ГК України, внаслідок чого суди дійшли помилкового висновку про правомірність одночасного стягнення з відповідача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу. Порушення судами статей 41, 43 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), оскільки безпідставно не задовольнили клопотання відповідача про призначення судової експертизи. 

У відзиві на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується вина відповідача у затримці вагонів; безпідставність аргументів відповідача про те, що станції, на яких було затримано спірні вагони не є станціями підходу; господарські суди дійшли правильного висновку про одночасне стягнення з відповідача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, розрахунок яких позивачем було здійснено відповідно до ст. ст. 119, 125 Статуту залізниць України, Правил користування вагонами і контейнерами № 113. Вважає рішення господарських судів обґрунтованими, а тому просить їх залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судових рішень та ухвалення нового відповідно до вимог ст. 311 ГПК України, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального права.

Щодо доводів відповідача про те, що господарськими судами було порушено п. п. 2, 8, 9, 10, 12 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999 (Правила № 113), ст. ст. 119, 121 Статуту залізниць України, то вони є безпідставними, оскільки господарські суди правильно застосували вказані норми до цих правовідносин.

Недоречними є аргументи відповідача про відсутність його вини у затримці спірних вагонів, оскільки наявними у матеріалах справи доказам, зокрема, актами форми ГУ 23а, ГУ-23, підтверджується, що спірні вагони були затримані на шляху прямування з вини відповідача через скупчення на станції призначення вагонів і несвоєчасного вивільнення відповідачем колій від вантажу, що прибув на його адресу, що є порушенням пункту 33 Правил видачі вантажів та статей 46, 47 Статуту залізниць України.

Необхідно зазначити, що зайнятість приймально-відправних колій на станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПАТ "Південний ГЗК", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції. 

Підпунктом 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язків України № 507 від 31.08.2005, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно - розпорядчим актом станції.

Наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту, положеннями ЄТП.

Отже, на станції призначення, окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів (також і поїздів відповідача).

Щодо посилання відповідача на те, що наявність вільних під'їзних колій на станції Допоміжна свідчить про його готовність прийняти затримані вагони, то необхідно зазначити, що з урахуванням відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження вживання ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме вини останнього у такому скупченні, внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення, за наявності вільних під'їзних колій.
Також безпідставними є доводи відповідача про неправомірність одночасного стягнення з нього плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, оскільки згідно з п. 15 договору № ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч/2013/у/ТО/1466 передбачено, що власник колії сплачує залізниці плату за користування вагонами та плату за зберігання вантажів у вагонах - у разі їх затримки з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї), згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та Правилами зберігання вантажів. 
При цьому, порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою перевізної плати, мають статус "вантажу", який залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати його одержувачу, зазначеному в накладній.
ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" не було доведено порушення господарськими судами статей 41, 43 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), оскільки судами, згідно з вимог ст. 43 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) було ретельно досліджені всі наявні в матеріалах справи докази, які були достатніми для прийняття законного рішення, і їм була надана належна оцінка, а також були почуті сторони, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (справа "Проніна проти України"). 

Згідно з ст. 41 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, однак, оскільки, для вирішення цього спору не потрібні спеціальні знання, а призначення експертизи призведе до затягування строків розгляду справи, то суди правомірно відмовили у задоволенні клопотання відповідача про її призначення.

Суд вважає, що рішення місцевого господарського суду і постанова суду апеляційної інстанції прийняті відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому їх необхідно залишити в силі з таких підстав.

Задовольняючи позов, господарські суди правильно виходили з того, що з відповідача підлягає стягненню 61 794,08 грн плати за користування вагонами, 12 408,72 грн збору за зберігання вантажу, виходячи з такого.

Як встановлено судами, 28.11.2013 між ДП "Придніпровська залізниця" (правонаступником якого є ПАТ "Українська залізниця" (залізниця) та ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (змінило найменування на ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (власник колії) укладений договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці" № ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч/2013/у/ТО/1466, за умовами якого, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під'їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці спареною стрілкою № 2/4 в парній горловині станції. Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом. Межею під'їзної колії є знак "Межа під'їзної колії", який встановлено біля вхідного сигналу Ч станції Допоміжна власника колії на відстані 4 779 метрів від стрілки примикання.

За п. 20 договору, в редакції додаткової угоди № 6 від 18.08.2014, цей договір укладається терміном на п'ять років з 11.12.2013 до 10.12.2018 включно.

За накладними №№ 47005392, 47004999, 47004973, 41225822, 41225855, 41241043, 41229261, 96376835, 34263848, 46918785, 46942249, 46942264, 46942256, 46931887, 46931879, 46889788, 46889754, 46889770, 48008593, 48008098, 48008569, 48008536, 48008494, 48008577, 48008551, 48008528, 46907655, 46907622, 46907663, 46907648, 46907614, 41170648, 46878708, 46878781 залізницею прийняті вагони для перевезення на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Згідно з цими накладними станція та залізниця призначення - Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

На шляху прямування на підставі наказу № 272 від 31.01.2017 о 15:05 були затримані вагони (№№ голова 52995206 хвіст 58825381 у кількості 57 вагонів, індекс поїзда 4671-258-4672 з вантажем 40 вагонів на своїх осях; 9 вагонів флюси, 8 вагонів кокс) на станції Новоблочна Придніпровської залізниці через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (а.с. 43, т. 1).

За наказом № 283 від 01.02.2017 були затримані вагони (№№ голова 61764668 хвіст 60247277 у кількості 53 вагонів, індекс поїзда 4579-27-4672 з вантажем руда) на станції Саксагань Придніпровської залізниці через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (а.с. 47, т. 1).

Станціями затримки вагонів Новоблочна, Саксагань відповідно до п. п. 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами № 113, п. 9 Правил зберігання вантажів складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а, а саме № 35 від 31.01.2017 (а.с. 46, т. 1), № 9 від 01.02.2017 (а.с. 50, т. 1); акти загальної форми ГУ-23 - № 35 від 31.01.2017 (а.с. 45, т. 1), № 9 від 01.02.2017 (а.с. 49, т. 1); повідомлення про затримку вагонів (станція Новоблочна Придніпровської залізниці), що перевозяться в поїзді № 3552 індекс 4671-258-4672, отримане відповідачем 31.01.2017 о 15:45 год. (а.с. 44, т. 1); повідомлення про затримку вагонів (станція Саксагань Придніпровської залізниці), що перевозяться в поїзді № 3504 індекс 4579-027-4672, отримане відповідачем 01.02.2017 о 02:20 год. (а.с. 48, т. 1).
Згідно з ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.
Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджений Статут залізниць України, стаття 2 якого визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.
Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).
Відповідно до ст. 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. 
Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Згідно зі ст. 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50% зазначених розмірів плати.
Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, пунктами 3, 6, 8 - 10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).
Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.
У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. 
Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці. 
Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).
Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.
При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (пункту 2.6 Правила розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000) .
Господарські суди, дослідивши наданні сторонами докази, встановивши, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", тобто з вини останнього, дійшли правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 61 794,08 грн плати за користування вагонами та 12 408,72 грн збору за зберігання вантажу.

За таких обставин рішення господарських судів постановлені з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх скасування немає.

Оскільки підстав для скасування судових рішень та ухвалення нового немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :
касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 листопада 2017 року у справі за № 904/7318/17 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                Л. Стратієнко 
Судді                                                                                             О. Мамалуй
                                                                                                      І. Ткач