Постанова
Іменем України                                              
 
06 червня 2018 року
м. Київ

справа № 127/22455/13-ц
провадження № 61-9550св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої  судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Коротуна В. М.,

учасники справи:
позивач - комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго»,
відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» Щолокової ЮліїВладиславівни на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 червня 2016 року у складі колегії суддів: Вавшка В. С., Стадника І. М., Міхасішина І. В.,

ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2013 року комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (далі - КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання.
 
Позов мотивований тим, що ним надається відповідачам, які проживають за адресою - АДРЕСА_1, послуги з централізованого теплопостачання, за які вони розраховуються не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги.
 
Ураховуючи викладене, просило суд стягнути з відповідачів зазначену заборгованість солідарно, а також 3% річних та індекс інфляції.
 
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2013 року позов задоволено.
 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги із централізованого теплопостачання в сумі 11 676, 27 грн, з них: 10 344, 20 грн - борг за спожиті послуги із централізованого теплопостачання, 678, 13 грн - індекс інфляції, 3% річних у сумі 653, 94 грн.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі є споживачами послуг, які надавав позивач, однак не виконують належним чином свої зобов'язання з оплати послуг централізованого теплопостачання.
 
Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 27 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що судом першої інстанції не залучено до участі у справі всіх належних відповідачів, власника квартири - ОСОБА_6, а також опікуна ОСОБА_4 - ОСОБА_7.
 
У липні 2016 року до суду надійшла касаційна скарга представника КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» Щолокової Ю. В., у якій вона, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення нарахована по одному особовому рахунку, який закріплений за адресою, за якою проживають відповідачі. 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 року справу № 127/22455/13-ц призначено до судового розгляду.
 
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 127/22455/13-ц передано до Касаційного цивільного суду.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Суд установив, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6, який проживає у ній, хоча зареєстрований за іншою адресою, і вимоги до якого КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» не заявило. 
 
Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зареєстровані і проживають у зазначеній квартирі. 
 
За даною адресою також проживають ОСОБА_8 - дружина ОСОБА_3, і ОСОБА_7, який рішенням Замостянського районного суду міста Вінниці від 19 лютого 2010 року призначений опікуном недієздатного ОСОБА_4, проте до участі у справі судом не був залучений.
 
Статтею 55 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.
 
Особовий рахунок на оплату опалення вказаної квартири, відкритий на ім'я ОСОБА_6. 
 
Надання централізованого теплопостачання до квартири здійснює КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». 
 
Станом на 28 серпня 2013 року заборгованість відповідачів перед позивачем становила 11 676, 27 грн, з них: 10344, 20 грн - борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 678, 13 грн - індекс інфляції, 3% річних у сумі 653, 94 грн.
 
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що судом першої інстанції не залучено до участі у справі всіх належних відповідачів.
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки суб'єктний склад учасників справи визначає суд першої інстанції, а в даній справі суд не залучив осіб, які повинні нести відповідальність за зобов'язанням, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Апеляційного суду Вінницької області від 27 червня 2016 року.
 
Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» Щолокової Юлії Владиславівни залишити без задоволення.
 
Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 27 червня 2016 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді | Н. О. Антоненко
| В. І. Журавель
| В. І. Крат
| В. М. Коротун