ПОСТАНОВА
Іменем України

27 липня 2018 року 
Київ
справа №810/3306/17
адміністративне провадження №К/9901/42856/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області 
на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року (головуючий суддя: Василенко Г.Ю.)
та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року (колегія суддів: головуючий суддя - Костюк Л.О., судді - Бужак Н.П. та Твердохліб В.А.)
у справі № 810/3306/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко»
до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області 
про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніко» (далі - Товариство) звернулося в Київський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - ДФС), в якому просило: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №10579-17 від 04.09.2017.

Одночасно позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову, в якому він просив:

-          зупинити дію рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області направлених на погашення податкового боргу ТОВ «Ніко», визначеного у податковій вимозі від 04.09.2017 №10579-17;
-          заборонити Головному управлінню Державної фіскальної служби у Київській області вчиняти будь-які дії щодо погашення податкового боргу ТОВ «Ніко», визначеного у податковій вимозі №10579-17 від 04.09.2017, в тому числі щодо стягнення коштів, опису та продажу майна, що перебуває в податковій заставі до набрання законної сили рішенням у справі №810/3306/17.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року,  клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» щодо вжиття заходів забезпечення позову задоволено, а саме: заборонено Головному управлінню Державної фіскальної служби у Київській області вчиняти будь-які дії щодо погашення податкового боргу (стягнення коштів, продаж майна), визначеного у податковій вимозі №10579-17 від 04 вересня 2017 року до набрання законної сили рішення у справі №810/3306/17.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що у Товариства наявна сума узгодженого податкового боргу, в зв'язку з чим, на адресу позивача було направлено податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу. Вищевикладене, на думку податкового органу, свідчить про помилковість висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення клопотання про забезпечення позову.

04 травня 2018 року від позивача надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких Товариство зазначає про законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Аналогічні за змістом підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову передбачались положеннями статті 117 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017).
Клопотання позивача про забезпечення позову мотивовано тим, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам, оскільки дії відповідача щодо погашення податкового боргу (стягнення коштів, продаж майна), визначеного у податковій вимозі №10579-17 від 04 вересня 2017 року призведуть до повного зупинення його господарської діяльності, а для відновлення прав, інтересів та ділової репутації позивача необхідно буде докласти значних зусиль. Також зазначає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Предметом оскарження у справі, що розглядається є законність податкової вимоги  Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області №10579-17 від 04 вересня 2017 року, згідно з якою станом на 03.09.2017 сума податкового боргу ТОВ «Ніко» становить 115 914 658 грн. 62 коп.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив про наявність об'єктивних підстав існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди інтересам та правам позивача.

З цими висновками погодився і суд апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі ДФС посилається на те, що при задоволенні клопотання про забезпечення позову суди попередніх інстанцій не прийняли до уваги інтереси інших осіб та не врахували, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2017 року апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області задоволено, постанову Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2016 скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» до Вишгородської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування податкових повідомлень - рішень  відмовлено.

Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що задовольняючи клопотання про забезпечення позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав (інтересів) позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а не наявністю чи відсутністю певних судових рішень.

Суд касаційної інстанції також враховує, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року у справі №810/5885/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016, визнано протиправними та скасовано накази Ірпінської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 07.12.2015 №1014 «Про проведення документальної позапланової перевірки» та від 25.12.2015 №1090 «Про поновлення терміну проведення документальної позапланової виїзної перевірки». Ухвалою Вищого адміністративного суду від 01 липня 2016 року касаційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області повернуто скаржнику.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року у справі №810/2395/16 визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 03.02.2016 № 0000082204, від 03.02.2016 № 0000102204, від 03.02.2016 № 0000092204, від 03.02.2016 № 0000421702, від 03.02.2016 № 0000431702, від 03.02.2016 № 0000441702. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2017 року апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби   у Київській області задоволено, постанову Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2016 скасовано та ухвалено нову, якою у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено. Разом з цим, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 грудня 2017 року касаційну Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» задоволено, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2017 року скасовано,  а постанову Київського окружного адміністративного суду 16 грудня 2016 року залишено в силі.

Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2018 року заяву Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби   у Київській області про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.12.2017 повернуто особі, яка її подала.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Пунктом 3 частини 1 статті 345 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі   перегляду ухвал судів першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та здійснивши системний аналіз долучених до справи доказів, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 345, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області 
залишити без задоволення, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                       І. А. Гончарова

Судді                                                                                                          І. Я. Олендер

                                                                                                           Р. Ф. Ханова