ПОСТАНОВА
Іменем України

16 травня 2018 року 
Київ
справа №556/2609/14-а
адміністративне провадження №К/9901/1269/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Стрелець Т. Г.,
суддів - Білоуса О. В., Бевзенка В.М.
за участю:
секретаря судового засідання - Головко О.В.,
особи, що доповідає явку сторін в приміщенні Володимирецького районного суду Рівненської області - головного спеціаліста Антонича В.В.
розглянувши у порядку письмового адміністративну справу № 556/2609/14-а
за заявою ОСОБА_2  про зміну способу і порядку виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11вересня 2008 року, прийнятої колегією суддів у складі:  головуючого-судді - Носа С.П., суддів - Довгополова О.М., Яворського І.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до Володимирецької селищної ради Рівненської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії (зміна способу та порядку виконання рішення), провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою  ОСОБА_2  на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 квітня 2015 року, прийняту у складі головуючого судді - Іванків О.В. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року, прийняту колегією суддів у складі: головуючого судді - Зарудяної Л.О., суддів: Іваненко Т.В., 
Кузьменко Л.В.,- 

ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. 29 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва в порядку ст.263 КАС України з заявою про зміну способу та порядку виконання ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 липня 2002 року, в якій, з урахуванням уточнених вимог, просить суд змінити спосіб і порядок виконання зобов'язання державою Україною, що виникло з рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 року у справі «Кононов та інші проти України», куди входить і його заява, із надання житла на стягнення грошових коштів в розмірі 701249, 53 грн. 
2. Заява мотивована тим, що рішенням Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 року №11770/03 у справі «Кононов та інші проти України» констатовано порушення вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в тому числі, і щодо ОСОБА_2, та зобов'язано державу виконати рішення національних судів протягом трьох місяців.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008 року Володимирецьку селищну раду зобов'язано виконати умови мирової угоди, затвердженої 16 липня 2002 року, яка тривалий час не виконується боржником. 
Зважаючи на викладене, позивач вважає доцільним змінити порядок і спосіб виконання вищезазначеної постанови суду, стягнувши з держави Україна в особі Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини в користь ОСОБА_2 кошти, необхідні для будівництва належного житла,  виходячи із його вартості, визначеної експертом.
3. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2014 року матеріали справи (вх. №КДМ 178) за заявою ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення національного і Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 року передано за належною підсудністю до Володимирецького районного суду Рівненської області.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
4. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 квітня 2015 року заяву стягувача у виконавчому провадженні про зміну способу і порядку виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2008 року задоволено частково.
Стягнуто з Держави Україна в особі Органу представництва - Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини - в користь Володимирецької селищної ради Рівненської області кошти в сумі 437681 грн.89 коп. з цільовим призначенням - для придбання житла для передачі в користування ОСОБА_2 та членам його сім"ї.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що стягнення з Держави коштів із цільовим призначенням для придбання житла для стягувача ОСОБА_2 в даному випадку забезпечить виконання одного з рішень національних судів та одночасно сприятиме відновленню прав, порушення яких виявив ЄСПЛ. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5. Житомирський апеляційний адміністративного суду ухвалою від 17 червня 2015 року скасував ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від "10" квітня 2015 р. та прийняв нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008 року відмовив.
6. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що  підстави для стягнення коштів з Держави чи інших боржників безпосередньо в користь ОСОБА_2 у даному випадку відсутні, оскільки це призведе до зміни змісту судових рішень, які приймались судами на захист прав ОСОБА_2 та членів його сім"ї на отримання житла у користування.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7. ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нове рішення про задоволення заявлених вимог.
8. У касаційній скарзі було заявлено клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
9. Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надавав.
10. Верховний Суд ухвалою від  10 січня 2018 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу.
11. Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2018 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції на 4 квітня 2018 року.
12. 4 квітня 2018 року Верховний Суд ухвалою відклав розгляд справи на 16 травня 2018 року.
13. У судове засідання сторони не з'явились, хоча були належним чином повідомленими про час і місце його проведення.
14. З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.
ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
15. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:
15.1. Суди, ухвалюючи оскаржувані рішення помилково не звернули увагу на висновки Верховного Суду України, викладені і постанові від 14 квітня 2014 року, на яку позивач посилався у позовній заяві та апеляційній скарзі, зокрема, щодо можливості виконання рішення Європейського суду з прав людини шляхом виплати грошової компенсації за встановлене ЄСПЛ порушення Конвенції.
15.2. Тривале невиконання рішення ЄСПЛ призводить до подальшого порушення прав позивача на отримання житла.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
16. 16 липня 2002 року Володимирецьким районним судом Рівненської області затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та Володимирецькою селищною радою, за умовами якої Володимирецька селищна рада зобов'язується надати ОСОБА_2 житло, яке буде в наявності, позачергово (а.с.12, т.2).
17. 05 червня 2007 року Володимирецьким районним судом прийнято постанову, якою зобов'язано забезпечити ОСОБА_2 житлом відповідно до умов вказаної вище мирової угоди сторін.
18. Постанова Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 червня 2007 року звернута до примусового виконання і виконувалась, однак Володимирецькою селищною радою не вжито заходів щодо виконання рішення суду без поважних на те причин.
19. У зв'язку з ухиленням відповідача від виконання зазначеної постанови, позивач просив змінити спосіб і порядок її виконання та стягнути з Володимирецької селищної ради на його користь грошову компенсацію у розмірі 292 365 грн. 
20. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 червня 2008 року, залишеною без зміни ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2009 року, заяву ОСОБА_2 про зміну способу виконання постанови суду задоволено частково. 
Змінено спосіб виконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 червня 2007 року та стягнуто з Володимирецької селищної ради Рівненської області в користь ОСОБА_2 кошти в сумі 164 004 грн. 75 коп. для придбання житла.
21. Ухвалою від 16 листопада 2011року Вищий адміністративний суд України змінив ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 червня 2008 року, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення у такій редакції:
«Змінити спосіб виконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 червня 2007 року та зобов'язати Володимирецьку селищну раду Рівненської області придбати та надати у користування ОСОБА_2 квартиру, яка має відповідати вимогам статей 48, 50 Житлового кодексу України».
В решті ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 червня 2008 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2009 року у відповідній частині за заявою ОСОБА_2 про зміну виконання постанови у справі за позовом ОСОБА_2 до Володимирецької селищної ради Рівненської області про визнання бездіяльності неправомірною, виселення з наданням іншого житла та стягнення моральної шкоди залишив без зміни (а.с. 14 т.1).
22. Крім того, в липні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Володимирецької селищної ради, в якому просив визнати бездіяльність керівництва в особі голови та виконавчих і розпорядчих органів Володимирецької селищної ради по виконанню ухвали суду від 2002 року про затвердження мирової угоди щодо зобов'язання надати ОСОБА_2 житло позачергово незаконними, протиправними та неправомірними; зобов'язати керівництво Володимирецької селищної ради в особі селищного голови, виконавчих та розпорядчих органів ради перевести пустуючи нежиле приміщення в житлове в житловому будинку у смт. Володимирець по вул. Соборній, 33 на виконання ухвали суду від 2002р. про затвердження мирової угоди щодо надання ОСОБА_2 житла позачергово; зобов'язати керівництво Володимирецької селищної ради в особі селищного голови, виконавчих та розпорядчих органів ради видати ОСОБА_2 ордер на приміщення в смт. Володимирець по вул. Соборній, 33 ордер під житло.
23. Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 серпня 2007 року в позові ОСОБА_2 заявленого до Володимирецької селищної ради відмовлено за безпідставністю.
24. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до Володимирецької селищної ради та зобов'язано відповідача забезпечити ОСОБА_2 житлом відповідно до умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Володимирецького районного суду від 16.07.2002 року (а.с.108-110). 
25. Рішенням Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) від 06.06.2013 року №11770/03 у справі «Кононов та інші проти України» констатовано порушення вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в т.ч. і щодо ОСОБА_2, та зобов'язано державу виконати рішення національних судів протягом трьох місяців (а.с.35-67, т.2).
26. На виконання вказаного рішення ЄСПЛ 03.07.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України відкрито виконавче провадження (а.с.11, т.2).  Разом з тим, станом на сьогоднішній день постанова суду залишається не виконаною.
27. Щодо існування обставин, які ускладнюють виконання постанови суду, суди встановили наступне:
- у власності чи користуванні Володимирецької селищної ради відсутнє вільне житло, яке могло би бути надане ОСОБА_2, крім того, житлове будівництво в селищі не ведеться, дольової (пайової) участі у будівництві рада не приймає, житло у власність не придбаває, що підтверджується довідкою №400/02-16/15 від 08.04.2015 року;
- житло, яке надавалось стягувачу ОСОБА_2 на виконання судових рішень, не відповідає вимогам чинного законодавства, встановленим щодо благоустроєного житла. Так, рішенням виконавчого комітету Володимирецької селищної ради №284 від 24.12.2009 року ОСОБА_2 надано житлове приміщення в смт.Володимирець по вул.Сагайдачного, 80/2. Вказане рішення виконкому скасовано постановою Кузнецовського міського суду від 20.09.2010 року. Рішенням виконавчого комітету Володимирецької селищної ради №118 від 31.07.2012 року ОСОБА_2 надано житлові приміщення в смт.Володимирець по вул.Сагайдачного, 80/2, та по вул.Миру 1/5. Вказане рішення виконкому втратило свою чинність. Рішенням виконавчого комітету Володимирецької селищної ради №141 від 28.10.2014 року ОСОБА_2 надано житлове приміщення в смт.Володимирець по вул.Миру 9/1. Вказане рішення виконкому скасовано постановою Сарненського районного суду від 13.02.2015 року.   
- Кошти в сумі 165000 грн, виділені з селищного бюджету на придбання житла для ОСОБА_2 рішенням Володимирецької селищної ради №586 від 18.09.2012 року, які в подальшому перенесені на 2013, 2014, та поточний 2015 рік, є недостатніми для придбання благоустроєного житла для стягувача та членів його сім'ї, про що свідчить та обставина, що з часу виділення коштів селищній раді не вдалось провести жодних торгів з придбання житла або укласти договір купівлі-продажу.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
28. Конституція України.
28.1.           Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
29. Кодекс адміністративного судочинства України. 
29.1. Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
29.2. Стаття 378. За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім'ї, її матеріальне становище;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
29.3. Стаття 379. У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
30. Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»
30.1. Статті 2, 3, 10.  Рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. 
Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.
Виконання Рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України. 
З метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру. Додатковими заходами індивідуального характеру є:
а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum);
б) інші заходи, передбачені у Рішенні.
V.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
31. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
32. Аналізуючи доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що із мирової угоди від 16.07.2002 року, затвердженої судом, та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008 року, ухваленої на виконання цієї угоди, вбачається, що вказані судові рішення спрямовані на захист права ОСОБА_2 та членів його сім"ї на отримання житла.
Таке право виникло у стягувача та членів його сім"ї у відповідності до положень Конституції України та Житлового Кодексу України, і передбачає надання громадянам, які потребують покращення житлових умов, житла у користування.
В той же час, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, задоволення заяви ОСОБА_2 про стягнення на його користь коштів для придбання чи будівництва житла, фактично змінить зміст судових рішень, оскільки призведе до отримання стягувачем житла у власність.
Такі кошти не можуть виступати у якості компенсації за тривале невиконання рішення суду, як того вимагає кассатор, оскільки компенсація в сумі 3000 євро за порушення вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стягнута з Держави Україна в користь ОСОБА_2 рішенням Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 року №11770/03 у справі «Кононов та інші проти України», і рішення ЄСПЛ в цій частині виконане.
33. Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про неможливість змінити спосіб та порядок виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008 року, стягнувши з Держави в особі органу представництва Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини в користь Володимирецької селищної ради кошти, необхідні та достатні для придбання благоустроєного житла для сім"ї ОСОБА_2, оскільки фактично суд першої інстанції не змінив спосіб і порядок виконання рішення, а постановив нове рішення, змінивши при цьому статус боржника - Володимирецької селищної ради із зобов'язаної особи на особу, на користь якої з Держави повинні бути стягнуті кошти, що суперечить нормам статті 379 КАС України.
34. Колегія суддів наголошує, що зміна способу і порядку виконання судового рішення можлива лише тоді, коли зміст та суть данного рішення залишатимуться незмінними.
35. Таким чином, апеляційний суд дійшов вірних висновків, що підстави для стягнення коштів з Держави чи інших боржників безпосередньо в користь ОСОБА_2 або на користь відповідача з метою придбання ним житла для позивача у даному випадку відсутні, оскільки це призведе до зміни змісту судових рішень, які приймались судами з метою забезпечення прав ОСОБА_2 та членів його сім"ї на отримання житла в користування.
36. Посилаючись у касаційній скарзі на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 14 квітня 2014 року, касатор не зазначив номеру справи, по якій приймалася дана постанова, що ускладнює співставлення вищезазначених висновків із тими, які наведені у касаційній скарзі. 
37. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
38. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
39. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, а тому у задоволенні касаційної скарги слід відмовити.
40. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                            Т.Г.Стрелець          
Судді                                                                       О.В.Білоус
В.М. Бевзенко