ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/22683/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,
за участю секретаря судового засідання Хоменко І.М.,

учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта",
представник позивача - Козачук О.А., адвокат (ордер від 25.06.2018),   
відповідач - Антимонопольний комітет України,
представник відповідача - Кравченко О.К., головн. спец. відділу (дов. від 08.02.2018),                                                                                           

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта"
на ухвалу господарського суду міста Києва від 19.07.2017 (головуючий суддя                          - Балац С.В.)
та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 (головуючий суддя - Смірнова Л.Г., судді:  Зубець Л.П., Кропивна Л.В.)
у справі № 910/22683/16 
за позовом публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (далі - ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта")
до Антимонопольного комітету України (далі - Комітет)
про визнання незаконним рішення.          
За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Комітету (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) про визнання незаконним рішення від 13.10.2016 про відмову в задоволенні клопотань позивача: про витребування пояснень від Міністерства енергетики та вугільної промисловості України;  про витребування пояснень від членів аукціонного комітету з продажу нафти сирої, газового конденсату власного видобутку і скрапленого газу; про витребування пояснень від ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"; про витребування відомостей від ПАТ "Укрнафта".
Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.07.2017 у справі № 910/22683/16, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017, провадження у справі припинено на підставі пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, в редакції, чинній до 15.12.2017).
Судові акти попередніх інстанцій мотивовано тим, що вказаний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.
Позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд касаційної інстанції судові акти попередніх інстанцій зі справи скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції. Так, згідно з доводами позивача, викладеними у касаційній скарзі:
- судами попередніх інстанцій не враховано те, що ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" мало право на оскарження рішення Комітету з процедурних питань, яке було прийняте з порушенням принципів передбачуваності закону, правової визначеності та верховенства права. Ухилення судів попередніх інстанцій від розгляду позовних вимог ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" свідчить про порушення прав останнього на ефективний засіб правового захисту;
- суди безпідставно ухилилися від захисту порушеного права позивача, оскільки рішення Комітету про відхилення клопотань позивача свідчить про порушення прав останнього як сторони справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування дійсних обставин справи, з додержанням принципів рівності сторін;
- суди не врахували те, що результатом ухилення Комітету від покладених на нього обов'язків стало неповне з'ясування обставин справи, що призвело до прийняття  неправильного остаточного рішення у справі, яка розглядалася Комітетом.
У відзиві на касаційну скаргу Комітет просив у задоволенні касаційної скарги відмовити, а судові акти попередніх інстанцій залишити без змін, зазначаючи, зокрема про те, що оскаржувані процесуальні документи винесені без порушення норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, заслухавши доповідь судді - доповідача та пояснення представників сторін, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За приписами частини першої статті 1 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. 
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Комітет є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.
Частиною першою статті 5 названого Закону встановлено, що Комітет здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210), "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами.
Частиною першою статті 37 Закону № 2210 встановлено, що у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.
Згідно з частиною першою статті 40 Закону № 2210 особи, які беруть (брали) участь у справі, мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи (крім інформації з обмеженим доступом, а також інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи); наводити докази, подавати клопотання, усні й письмові пояснення (заперечення), пропозиції щодо питань, які виносяться на експертизу; одержувати копії рішень у справі (витяги з них, крім інформації з обмеженим доступом, а також інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі); оскаржувати рішення в порядку, визначеному законом. 
Відповідно до частин першої та другої статті 41 Закону № 2210 доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі; збір доказів здійснюється Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями незалежно від місцезнаходження доказів.
Згідно з пунктами 56 та 57 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), органи Комітету, які розглядають справу про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а також органи Комітету, які перевіряють, переглядають рішення у справі, до прийняття рішення по суті можуть проводити слухання у справі. 
Про день, час і місце проведення слухання у справі особи, які беруть участь у справі, повідомляються не пізніше ніж за 5 днів до проведення слухання. 
Слухання проводиться органом Комітету, який розглядає справу або за дорученням голови колегіального органу, одним або декількома його членами. 
Орган Комітету на слухання у справі запрошує осіб, які беруть участь у справі, для надання ними зауважень, пояснень, доводів, необхідних для встановлення фактичних обставин справи. 
У слуханні у справі беруть участь працівники Комітету, його територіальних відділень. Орган Комітету, у разі необхідності, на слухання у справі залучає експертів. 
Слухання протоколюється. У протоколі зазначається: 
орган Комітету, який проводить слухання; 
форма проведення слухання (відкрите, закрите), місце, дата, час початку й закінчення слухання; 
прізвища, ім'я та по батькові головуючого, членів колегіального органу Антимонопольного комітету України із зазначенням їх посад та інших осіб, присутніх на слуханні; 
питання, які розглядалися, та основний зміст зауважень, пояснень, доводів, наданих учасниками слухання. 
Протокол слухання протягом трьох днів підписується головуючим, членами колегіального органу Комітету, які проводили слухання. У цей самий строк особи, які брали участь у слуханні, можуть ознайомитись із змістом протоколу, подати пояснення або зауваження до нього, які додаються до протоколу. 
Про ознайомлення осіб, які брали участь у слуханні, із змістом протоколу зазначається у протоколі. 
Як встановлено судами попередніх інстанцій, Комітетом у розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, зокрема ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", відмовлено у задоволенні таких клопотань позивача:  про витребування пояснень від членів аукціонного комітету з продажу нафти сирої, газового конденсату власного видобутку і скрапленого газу; про витребування пояснень від ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"; про витребування відомостей від ПАТ "Укрнафта", про що зазначено в протоколі від 13.10.2016 № 74.
Частиною першою статті 60 Закону № 2210 передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.
Водночас господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України.
Суди попередніх інстанцій, беручи до уваги межі юрисдикції судів та обсяг виключної компетенції Комітету, встановивши, що відмова Комітету в задоволенні клопотань позивача: про витребування пояснень від членів аукціонного комітету з продажу нафти сирої, газового конденсату власного видобутку і скрапленого газу, про витребування пояснень від ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", про витребування відомостей від ПАТ "Укрнафта" не є рішенням чи розпорядженням Комітету в розумінні приписів Закону № 2210 (нормативно-правовим актом) та не може бути оскаржена окремо від рішення Комітету по суті справи, дійшли неспростовного висновку про те, що вказаний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, у зв'язку з чим на законних підставах припинили провадження у справі.
Доводи касаційної скарги спростовуються викладеним вище.
Суд погоджується з аргументами Комітету, викладеними у відзиві на касаційну скаргу, про те, що судові акти попередніх інстанцій відповідають нормам матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 300 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною третьою статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів статті 309 ГПК України у відповідній редакції суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишити касаційну скаргу ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін, як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін судові акти попередніх інстанцій, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Керуючись статтями 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 19.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017  у справі  № 910/22683/16  - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                 І. Булгакова

Суддя                                                                                                  Б. Львов 

Суддя                                                                                                   В. Селіваненко