ПОСТАНОВА
Іменем України

12 червня 2018 року 

Київ

справа №465/6434/15-а
адміністративне провадження №К/9901/23208/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Гімона М.М.,
суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л., 

розглянув у порядку письмового провадження заяву Головного управління Держпраці у Львівській області про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2016 року у справі № 465/6434/15-а (провадження № К/800/7452/16) за позовом ОСОБА_1 до Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області, Головного державного інспектора праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області Климчук Наталії Анатоліївни про скасування постанови щодо накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області (правонаступником якої є Головне управління Держпраці у Львівській області; надалі - заявник, Управління),  Головного державного інспектора праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області Климчук Н.А., в якому просив скасувати постанову від 14 вересня 2015 року про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене статтею 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 7 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року, адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2016 року (провадження № К/800/7452/16) відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Управління.

Управління подало до Верховного Суду України заяву про перегляд вищезазначеної ухвали суду касаційної інстанції, керуючись пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України; в редакції до 15 грудня 2017 року, що діяла на момент подання заяви) у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме - пункту 3 розділу II «Прикінцевих положень» Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Як на приклад неоднакового правозастосування Управління послалась на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2016 року провадження К/800/52116/15, у якій суд по-іншому і, на переконання заявника, правильно застосував одні й ті самі норми матеріального права у подібних правовідносинах.

У своїй заяві Управління просило рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Головного управління Держпраці у Львівській області з огляду на наступне.

Статтею 235 КАС України встановлено, що Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 КАС України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.
Так, в оскаржуваному рішенні суд касаційної інстанції відмовив заявнику у відкритті касаційного провадження, керуючись пунктом 5 частини п'ятої статті 214 КАС України, оскільки висновки рішень попередніх інстанцій відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, а касаційна скарга та викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Враховуючи, що дане рішення постановлено з огляду на необґрунтованість касаційної скарги заявника та на викладені ним доводи, тобто з процесуальних питань, тому судове рішення не містить висновків щодо правозастосування, зокрема, пункту 3 розділу II «Прикінцевих положень» Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Оскільки в судовому рішенні касаційної інстанції, про перегляд якого звернулось Управління, відсутнє правозастосування зазначеної у заяві норми матеріального права, відсутні підстави для надання оцінки щодо неоднакового застосування судом даної норми.

Частиною першою статті 244 КАС України встановлено, що Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися або норма права у рішенні, про перегляд якого подана заява, застосована правильно.

Враховуючи, що обставини, зазначені заявником у заяві, не підтвердились, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви Управління.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року), суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Головного управління Держпраці у Львівській області відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                              М.М. Гімон

                                                                                                        А.Ю. Бучик

                                                                                                        Л.Л. Мороз