ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 квітня 2018 року
м. Київ
 
справа № 759/16126/16-к
провадження № 51- 406 км 18
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палатиКасаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
у кримінальному провадженні № 12016100080006050 заобвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Києва, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263Кримінального кодексу України (далі –КК), 
за участю:
секретаря                ОСОБА_5 , 
засудженого         ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),
прокурора                ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 навирок Святошинського районного суду м. Києва від13 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені обставини
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від  13 грудня 2016 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК,та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Як установив суд, ОСОБА_4 11 червня 2016 року приблизно о 12-й годині  незаконно придбав та зберігав без відповідного дозволу за місцем свого проживання в м. Києві вогнепальну зброю - короткоствольний гладкоствольний самозарядний пістолет моделі «Blow Magnum № 6-1258833» калібру 9 ммі пристрій безшумної стрільби (глушник), які цього ж дня булив нього вилучені працівниками поліції.
Апеляційний суд м. Києваухвалою від 12 квітня 2017 року вказаний вирок залишив без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Укасаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 ,посилаючись на суворість призначеного покарання та порушення його права на захист, просить судові рішення змінити і призначити йому покарання із застосуванням статей 75, 76 КК.
Вважає, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу і за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. На його думку, при розгляді справи суди першої та апеляційної інстанцій ці обставини належним чином не врахували та призначили покарання без додержання вимог статей 50, 65 КК.
Крім того, зазначає, що при розгляді кримінального провадження суди незалучили до участі у справі захисника, чим порушили його право на захист, що суперечить  вимогам кримінального процесуального закону.
Позиція учасників судового провадження
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 свої вимоги, наведені в касаційній скарзі, підтримав.
Прокурор з доводами касаційної скарги засудженого не погодився і просив залишити її без задоволення, а судові рішення  - без зміни. 
 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, поясненнясторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені доводи,колегія суддів дійшла висновку, що касаційнаскарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Доведеності винуватостіу вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій судом за ч. 1 ст. 263 КК  засуджений у касаційній скарзі не оспорює.
З матеріалів провадження вбачається, що наведені ОСОБА_4 доводи щодо справедливості призначеного покарання вже були предметом перевірки суду касаційної інстанції при розглядіраніше поданої ним касаційної скарги від 12 травня 2017 року, і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2017 року у відкритті касаційного провадження   ОСОБА_4 було відмовлено на підставі, передбаченій п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК), оскільки зі змісту касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачалося, що підстав для її задоволення немає. Тому, враховуючи вимоги статей 424, 428 та 433 КПК, ці доводи не можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції повторно.
Що стосується доводів касаційної скарги засудженого про порушення його права на захист,то вони є безпідставними.
Так, обставин, передбачених ст. 52 КПК, за наявності яких участь захисника                              у кримінальному провадженні є обов`язковою, з матеріалів справи не вбачається.
При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції в судовому засіданні 13 грудня 2016 року ОСОБА_4 було вручено пам`ятку про права та обов`язки, передбачені ст. 42 КПК, де, серед іншого, також зазначалось і його право на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави, ознайомившись із якими останній будь-яких клопотань у суді не заявляв.
При апеляційному перегляді справи за заявою засудженого до участі в справі був залучений захисник ОСОБА_7 , який виконував свої обов`язки і здійснював повноваження відповідно до положень статей 46 та 47 КПК. Останній в судовому засіданні під час виступу та в судових дебатах повністюпідтримаввимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 . Крім того, за клопотанням захисника апеляційнийсуд долучив до матеріалів провадження ряд документів, що характеризують особу засудженого.
Захист інтересів засудженого при апеляційному перегляді справи здійснювався професійним адвокатом у відповідності до покладених на нього обов`язків.
У справі немає даних, які б вказували на те, що правова допомога була надана  захисником засудженому ОСОБА_4 непрофесійно чи на неналежному рівні.
За таких обставин не можна стверджувати про те, що право засудженого на захист судом було порушено.
Судові рішення у справі постановлено з додержанням вимог статей 370, 374 та 419 КПК, у них наведено відповідні обґрунтування та мотиви, з яких виходили суди, і положення закону, якими вони керувалися.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судових рішень, під час розгляду кримінального провадження суд касаційної інстанції не встановив. 
Враховуючи наведене, підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441,п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК(у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року№ 2147-VIII),Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року  та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року щодо ОСОБА_4 залишитибез зміни, а касаційну скаргу засудженого– без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2               ОСОБА_3