ПОСТАНОВА
Іменем України

01 серпня 2018 року 
Київ
справа №813/2579/17
адміністративне провадження №К/9901/1827/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Бевзенка В. М., 
                                                                 Шарапи В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні 
касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2017 року (головуючий суддя - Грень Н.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року (головуючий суддя - Ільчишин Н.В., Большакова О.О., Шинкар Т.І.) у справі 
за позовом ОСОБА_3 
до судді Верховного суду України Кривенди Олега Вікторовича 
про визнання дії протиправною, -
в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.           17 липня 2017 року до Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до судді Верховного суду України Кривенди Олега Вікторовича з вимогою: 
1.1.          визнати дію судді Верховного суду України Кривенди Олега Вікторовича , а саме, вимагання надати ухвалу, постановлену без виходу в нарадчу кімнату, у вигляді окремого документа, протиправною. 
2.          В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач по відношенню до нього та третіх осіб судового процесу вчинив протиправну дію. Так, позивач вказує, що суддя Кривенда О.В. не мав права ухвалою вимагати від ОСОБА_4 надати оскаржувану ухвалу як окремий документ. Позивач вважає, що ці дії відповідача призвели до позбавлення його і третіх осіб права приймати участь у розгляді справи та безпідставного закриття провадження у справі за його позовом.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3.          Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року, у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до судді Верховного суду України Кривенди Олега Вікторовича про визнання дії протиправною відмовлено.
4.          Відмовляючи у відкритті провадження в даній справі, суди зазначили, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. У зв'язку з цим, суди дійшли висновку, що розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами КАС України чи іншими законами України не передбачено.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
5.           29 грудня 2017 року ОСОБА_3 (далі - скаржник) звернувся до Суду з касаційною скаргою на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року.
6.          В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
7.          В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що своїми рішеннями суди попередніх інстанцій не виконують обов'язків, передбачених статтею 3 Конституції України, яка визначає права і свободи людини та їх гарантії. Вважає, що суди грубо порушили конституційні та міжнародні норми матеріального права, що є підставою для скасування ухвал судів попередніх інстанцій.
8.          Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2018 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.
ІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
9.          Частини 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України): завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності    Конституцією    чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
10.          Частина 1 статті 6 КАС України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
11.          Частина 1 статті 17 КАС України: юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
12.          Частина 4 статті 105 КАС України: адміністративний позов може містити вимоги про:
1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;
2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;
3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;
4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;
5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;
6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;
7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.
13.          Пункт 1 частина 1 статті 109 КАС України: суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
14.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
15.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
16.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
17.          Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить визнати протиправною дію судді Верховного суду України Кривенди Олега Вікторовича щодо вимагання надати ухвалу, постановлену без виходу в нарадчу кімнату, у вигляді окремого документа.
18.          Суд зазначає, що справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.
19.          У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.
20.          Судами попередніх інстанцій вірно враховано приписи пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади», в якому зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових    рішень має    відповідний    суд згідно    з процесуальним законодавством.    Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.
21.          Також у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам роз'яснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.
22.          Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для відкриття провадження у даній справі, адже виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається. 
23.          Доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, а тому підстави для її задоволення - відсутні.
24.          За таких обставин, Суд, вважає, що рішення судів попередніх інстанцій у цій справі постановлені з додержанням норм процесуального права, з огляду на що підстави для їх скасування відсутні.
25.          Частиною першою статті 350    КАС України    (в чинній редакції) передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
26.          Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено порушень норм процесуального права.
27.          З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.
28.          Керуючись статтями 341,    343,    349-354,    356,    359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
п о с т а н о в и в :
29.          Касаційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
30.          Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року - залишити без змін.
31.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич          
Судді                                                                                                     В.М. Бевзенко 
В.М. Шарапа