ПОСТАНОВА
Іменем України

20 червня 2018 року 
Київ
справа №826/12642/17
адміністративне провадження №К/9901/27207/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Бевзенка В.М., суддів - Данилевич Н.А., Шарапи В.М., 
при секретарі судового засідання: Ігнатенко О.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Шумар В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Народного депутата України ОСОБА_4
на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2017 
та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 
у справі №826/12642/17
за позовом Народного депутата України ОСОБА_4
до Апарату Верховної Ради України 
про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
Народний депутат України ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Апарату Верховної Ради України, в якому просив:
−          визнати бездіяльність щодо ненарахування та невиплати заробітної плати незаконною;
−          зобов'язати облікувати офіційні робочі дні 30, 31 січня та 01, 02, 03 лютого 2017 року в Табелі виходу на роботу народних депутатів України, які постійно працюють у Комітеті Верховної Ради України у закордонних справах, нарахувати і виплатити заробітну плату за ці дні у розмірі 4 493,75 грн.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018, у задоволенні позову відмовлено.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
Не погоджуючись з рішенням судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Касаційна скарга, зокрема, вмотивована тим, що відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій фактично ставлять під питання здійснення народним депутатом України своїх повноважень на постійній основі, оскільки за таку діяльність не виплачується заробітна плата.
У відзиві на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши оскаржені рішення судів попередніх інстанцій, доводи сторін у справі, робить висновок, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до Календарного плану проведення п'ятої сесії Верховної Ради України восьмого скликання на вересень 2016 - січень 2017 років, затвердженого постановою Верховної Ради України від 07.07.2016 №1447-VIII та Календарного плану проведення шостої сесії Верховної Ради України восьмого скликання на лютий - липень 2017 року п'ята сесія Верховної Ради України завершила свою роботу 27.01.2017, а наступна чергова шоста сесія розпочала роботу 06.02.2017. З 28.01. - 05.02.2017 тривав міжсесійний період.
Згідно стенограми пленарного засідання 20.01.2017 п'ята сесія Верховної Ради України восьмого скликання Головою оголошена закритою.
Тиждень до 27.01.2017 відведений для роботи в комітетах.
24.01.2017 на електронні адреси народних депутатів України, членів Комітету у закордонних справах працівником апарату направлено повідомлення, у якому зазначено зміст Роз'яснення Комітету Верховної Ради України з питань Регламенту та організації роботи Верховної Ради України про порядок обліку робочого часу народного депутата України у міжсесійний період (між закриттям та відкриттям чергових сесій Верховної Ради України), ухваленого на засіданні Комітету 21.09.2016 (протокол №60) та звернуто увагу на відсутність підстав для табелювання народних депутатів.
Посилаючись на порушення працівниками Апарату Верховної Ради України та Головою Комітету у закордонних справах чинного законодавства та необхідність відновлення порушених трудових прав, позивач 03.03.2017 звернувся до Голови Верховної Ради України Парубія А.В. з листом №207/01-336. У відповідь отримав лист від 03.04.2017 №01/03-150 (78659) з посиланням, зокрема, на те, що у міжсесійний період народним депутатам України нараховується заробітна плата у випадку їх роботи в комітетах, комісіях, які продовжили свою роботу після закінчення чергової сесії, заробітна плата за час відпустки (за їх згодою), в інших випадках заробітна плата не нараховується, а відшкодовуються лише витрати на здійснення депутатських повноважень. 
12.04.2017 позивач повторно звертається до Голови Верховної Ради України з листом №207/01-365, у якому вимагає припинення порушення законності (в порядку передбаченому статтею 17 Закону України «Про статус народного депутата України»).
12.05.2017 позивач отримав листа №01/03-178 (110802) з повідомленням про відсутність підстав для порушення дисциплінарного провадження та проведення службового розслідування стосовного державних службовців Апарату Верховної Ради України. 
Не погоджуючись із порядком проведеного йому обліку робочого часу позивач звернувся з цим позовом до суду. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відповідачем правомірно виплачено позивачу витрати, пов'язані з виконанням депутатських повноважень, у розмірі місячної заробітної плати народного депутата, а заробітну плату - з урахуванням міжсесійного періоду (між закриттям та відкриттям чергових сесій Верховної Ради України).
Суд погоджується із зазначеними висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.
Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 6 Конституції України). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).
Відповідно до статті 76 Конституції України повноваження народних депутатів України визначаються Конституцією та законами України.
Згідно статті 88 Конституції України Голова Верховної Ради України:
1)          веде засідання Верховної Ради України;
2)          організовує роботу Верховної Ради України, координує діяльність її органів;
3)          підписує акти, прийняті Верховною Радою України;
4)          представляє Верховну Раду України у зносинах з іншими органами державної влади України та органами влади інших держав;
5)          організовує роботу апарату Верховної Ради України.
Голова Верховної Ради України здійснює повноваження, передбачені цією Конституцією, у порядку, встановленому Регламентом Верховної Ради України.
Порядок роботи Верховної Ради України встановлюється Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України (стаття 83 Конституції України).
Статтею 14 Закону України «Про статус народного депутата» передбачено, що народний депутат за погодженням з відповідною депутатською фракцією може бути обраний членом одного комітету Верховної Ради України і бути одночасно членом однієї тимчасової слідчої та однієї тимчасової спеціальної комісій. При цьому, Верховна Рада України забезпечує пропорційне обрання народних депутатів до складу відповідних комітетів. Порядок здійснення повноважень народних депутатів в органах Верховної Ради України визначається Конституцією України, Законом України «Про статус народного депутата» та іншими законами України.
Верховна Рада України проводить свою роботу сесійно. Сесії є чергові та позачергові. Сесії Верховної Ради України складаються із засідань Верховної Ради, засідань комітетів, тимчасових слідчих комісій і тимчасових спеціальних комісій, що проводяться у період між пленарними засіданнями, роботи народних депутатів у депутатських фракціях (депутатських групах) та з виборцями. Комітет, тимчасова спеціальна комісія чи тимчасова слідча комісія можуть проводити свої засідання одночасно з пленарними засіданнями Верховної Ради України лише за процедурним рішенням Верховної Ради України (частина перша, четверта статті 9 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України»).
Згідно частини третьої, четвертої статті 10 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» Верховна Рада України процедурним рішенням може доручити окремим комітетам, тимчасовим спеціальним комісіям чи тимчасовим слідчим комісіям продовжити їх роботу після закінчення чергової сесії Верховної Ради. Продовжити роботу після закінчення чергової сесії Верховної Ради комітет, тимчасова спеціальна комісія чи тимчасова слідча комісія можуть також за власною ініціативою, якщо за це проголосувало більше половини членів відповідного комітету, тимчасової спеціальної комісії чи тимчасової слідчої комісії від їх складу, затвердженого Верховною Радою. Про прийняте рішення комітет, тимчасова спеціальна комісія чи тимчасова слідча комісія інформують Голову Верховної Ради України, а у разі його відсутності - Першого заступника чи заступника Голови Верховної Ради України, який виконує обов'язки Голови Верховної Ради України.
Отже, форми, зміст та порядок здійснення повноважень народних депутатів, форми роботи Верховної Ради України - визначені Конституцією України, Законом України «Про статус народного депутата» та іншими законами України. Отже, відповідно до принципу законності й заснованості на законі, види роботи Верховної Ради України, здійснення народними депутатами їх повноважень поза визначеними Конституцією України, Законом України «Про статус народного депутата» формами роботи - неможливі. Здійснення народними депутатами їх повноважень можливе винятково у межах форм роботи Верховної Ради України - у період сесій, утворених із засідань Верховної Ради України, засідань комітетів, тимчасових слідчих комісій і тимчасових спеціальних комісій, що проводяться у період між пленарними засіданнями, роботи народних депутатів у депутатських фракціях (депутатських групах) та з виборцями. Комітет, тимчасова спеціальна комісія чи тимчасова слідча комісія можуть проводити свої засідання одночасно з пленарними засіданнями Верховної Ради лише за процедурним рішенням Верховної Ради України (частина четверта статті 9 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України»).
Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» гарантії трудових прав народного депутата встановлюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами України.
Частиною четвертою статті 32 Закону України «Про статус народного депутата України» передбачено, що  народному депутату протягом всього строку виконання депутатських повноважень щомісячно відповідно до положень статей 23 і 35 цього Закону видаються кошти для компенсації вартості проїзду, оренди житла або винайму готельного номера, а також відшкодовуються витрати, пов'язані з виконанням депутатських повноважень, у розмірі місячної заробітної плати народного депутата, що не підлягають оподаткуванню.
За змістом частини першої, другої, четвертої статті 33 Закону України «Про статус народного депутата України» народному депутату встановлюється Верховною Радою України щомісячний посадовий оклад. Надбавки до встановленого Верховною Радою України посадового окладу народному депутату здійснюються у розмірі, встановленому для членів Кабінету Міністрів України. Народний депутат в питаннях матеріального і соціально-побутового забезпечення прирівнюється до членів Кабінету Міністрів України. Народний депутат отримує щомісячно заробітну плату з дня початку депутатських повноважень, а кошти для відшкодування витрат на здійснення депутатських повноважень - з дня обрання.
Таким чином, зважаючи на вищевикладене, Суд робить висновки, що оскільки відповідно до частини четвертої статті 33 Закону України «Про статус народного депутата» народний депутат отримує щомісячно заробітну плату з дня початку депутатських повноважень, а кошти для відшкодування витрат на здійснення депутатських повноважень - з дня обрання, то:
−          умовою отримання заробітної плати народним депутатом є факт здійснення ним депутатських повноважень у виняткових формах, зміст та порядок здійснення, яких визначені Конституцією України, Законом України «Про статус народного депутата» та іншими законами України;
−          повноваження народного депутата здійснюються ним у межах форм роботи Верховної Ради України - у період сесій, утворених із засідань Верховної Ради України, засідань комітетів, тимчасових слідчих комісій і тимчасових спеціальних комісій, що проводяться у період між пленарними засіданнями, роботи народних депутатів у депутатських фракціях (депутатських групах) та з виборцями. Комітет, тимчасова спеціальна комісія чи тимчасова слідча комісія можуть проводити свої засідання одночасно з пленарними засіданнями Верховної Ради лише за процедурним рішенням Верховної Ради України (частина четверта статті 9 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України»);
−          народний депутат не може отримувати заробітну плату поза межами форм роботи Верховної Ради України, визначених Конституцією України, Законом України «Про статус народного депутата» та іншими законами України.
Постановою Верховної Ради України «Про календарний план проведення п'ятої сесії Верховної Ради України восьмого скликання» від 07.07.2016 №1447-VIII затверджено Календарний план проведення п'ятої сесії Верховної Ради України восьмого скликання на вересень 2016 року - січень 2017 року, з якого вбачається, що п'ята сесія Верховної Ради України завершує роботу 27.01.2017.
Постановою Верховної Ради України «Про календарний план проведення шостої сесії Верховної Ради України восьмого скликання» від 17.01.2017 №1818-VIII затверджено Календарний план проведення шостої сесії Верховної Ради України восьмого скликання на лютий - липень 2017 року, з якого вбачається, що шоста сесія Верховної Ради України розпочинає роботу 06.02.2017.
Суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для внесення відмітки до табелю обліку робочого часу щодо роботи народного депутата України у Комітеті Верховної Ради України у закордонних справах ОСОБА_4, оскільки відповідно до статті 19 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» робочий тиждень після закінчення п'ятої та до початку шостої сесій ВР України (30, 31 січня та 1, 2, 3 лютого 2017 року) Календарним планом проведення п'ятої та шостої сесій Верховної Ради України (додається) не був відведений ні для проведення пленарних засідань Верховної Ради України, ні для роботи в комітетах (також пленарних засідань Верховної Ради України, засідань Комітету, у яких брали би участь народні депутати - члени Комітету в цей період не проводилось), ні для роботи народних депутатів з виборцями.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до частини четвертої статті 32 Закону України «Про статус народного депутата України» за січень, лютий 2017 року позивачу нараховано та виплачено кошти для відшкодування витрат, пов'язаних з виконанням депутатських повноважень, що не підлягають оподаткуванню, на суму 34 850 грн. На підставі табелів обліку робочого часу за січень, лютий 2017 року позивачу нараховано заробітну плату за січень, лютий 2017 року на суму                     31 456,27 грн.
Також слід зауважити, що відповідно до Положення про Апарат Верховної Ради України, затвердженого Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25 серпня 2011 року №769 (пункти 1, 2), - Апарат Верховної Ради України є постійно діючим органом, який здійснює правове, наукове, організаційне, документальне, інформаційне, експертно-аналітичне, фінансове і матеріально-технічне забезпечення діяльності Верховної Ради України, її органів та народних депутатів України. Апарат Верховної Ради України у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, розпорядженнями Голови Верховної Ради України та Керівника Апарату, іншими нормативно-правовими актами.
З огляду на викладене та за встановлених обставин справи судами попередніх інстанцій, Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи касаційної скарги не спростовують доводів судів першої та апеляційної інстанції та ґрунтуються на довільному тлумаченні норм матеріального права.
Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Судами першої та апеляційної інстанцій було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим, Суд робить висновок, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 242, 344, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Народного депутата України ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.
Рішення складене та підписне 25.06.2018.
Головуючий суддя                                                            В.М.Бевзенко
Судді                                                                                Н.А.Данилевич
                                                                                В.М.Шарапа