Постанова
Іменем України
26 червня 2018 року
м. Київ
справа № 307/2262/15-ц 
провадження № 61-10559 св 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С., 
суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В.,       Штелик С. П.,
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
представник позивача - ОСОБА_5,
відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_6,
представник відповідача - ОСОБА_7,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа агенцій «Гарячі тури»,
відповідач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус»,
представник відповідача - ОСОБА_8,
відповідач - дочірнє підприємство «А.Е.Т. Джоін ап!»,
представник відповідача - ОСОБА_10,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області                   від 24 жовтня 2016 року в складі колегії суддів: Мацунича М. В., Боднар О. В.,                   Леско В. В.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У липні 2015 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_6             (далі - ФОП ОСОБА_6), товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа агенцій «Гарячі тури» (далі - ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури») про захист прав споживачів, стягнення відшкодування майнової та моральної шкоди                  у зв'язку з невиконанням договору на туристичне обслуговування.                                 У подальшому суд задовольнив клопотанням представника позивачів та залучив до участі в справі як співвідповідачів дочірнє підприємство «А.Е.Т. Джоін Ап!» (далі - ДП «А.Е.Т. Джоін Ап!») та публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» (далі - ПАТ «КБ «Глобус»). 
Позовна заява мотивована тим, що у червні 2015 року позивачі замовили                  у  ФОП ОСОБА_6 туристичні послуги  на здійснення туру до Туреччини на період з 26 серпня до 2 вересня 2015 року, уклали договір на туристичне обслуговування та оплатили вартість туру у сумі 56 500 грн. У липні 2015 року ФОП ОСОБА_6 повідомила, що замовлений туристичний тур не відбудеться, оскільки турагент ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» у зв'язку із скрутним фінансовим станом не виконає взятих на себе зобов'язань.
Посилаючись на те, що замовлені послуги позивачі не отримали, а сплачені кошти залишаються не поверненими, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просила стягнути солідарно з відповідачів відшкодування майнової шкоди                 у сумі 36 693,75 грн, солідарно з ФОП ОСОБА_6, ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», ДП «А.Е.Т. Джоін Ап!» відшкодування майнової шкоди                                        у сумі 15 556,25 грн, пеню у сумі 10 750 грн та відшкодування моральної шкоди по 25 000 грн на кожного з позивачів.
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня  2016 року у складі судді Гримут В. І. позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ФОП ОСОБА_6, ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» та                            ПАТ «КБ «Глобус» на користь  ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди у сумі 36 693,75 грн. Стягнуто солідарно з ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» на користь ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди у сумі 15 556,25 грн. Стягнуто з ФОП ОСОБА_6 на користь                 ОСОБА_3, ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди                                   по 2 000,00 грн кожному. Стягнуто з ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди                   по 7 000,00 грн кожному. У решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з                   ФОП ОСОБА_6, ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» та ПАТ «КБ «Глобус» на користь ОСОБА_3 відшкодування судових витрат по 207,26 грн з кожного.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» не виконало умов договору на туристичне обслуговування та не надало позивачам туристичні послуги, ФОП ОСОБА_6 несвоєчасно надала інформацію про скрутний матеріальний стан туроператора, а ТОВ «КБ «Глобус» гарантував покриття збитків у разі ненадання послуг за  договором на туристичне обслуговування у сумі 2 000 євро, що еквівалентно 36 693,75 грн. Суд дійшов висновку, що відповідачі мають нести перед позивачами солідарну відповідальність за невиконання договірних зобов'язань. 
Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено. Стягнуто з ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» на користь ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди                                      у сумі 52 250,00 грн, відшкодування моральної шкоди у сумі 9 000,00 грн та відшкодування судових витрат у сумі 621,78 грн. Стягнуто з ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у сумі 9 000,00 грн. У решті позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» на користь ФО-П ОСОБА_6 відшкодування судових витрат у сумі 842,60 грн, на користь ПАТ «КБ «Глобус» - відшкодування судових витрат у сумі 683,96 грн.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ФОП ОСОБА_6 як субагент у наданні туристичних послуг не порушила умов договору на туристичне обслуговування, оскільки перерахувала кошти в оплату послуг                ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», вживала заходів щодо їх повернення після того, як дізналася про фінансові проблеми турагента, та повернула позивачу отриману винагороду за посередницькі послуги.  Вирішуючи позовні вимоги, пред'явлені до  ПАТ «КБ «Глобус», суд виходив з того, що позивач не надав доказів настання гарантійного випадку.
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5                           в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Касаційна скарга мотивована тим, що ФОП ОСОБА_6 та ПАТ «КБ «Глобус» мають солідарно відповідати за дії турагента перед туристом. Представник позивача зазначає, що ФОП ОСОБА_6 відповідно до договору надання туристичних послуг мала перерахувати кошти за тур туроператору ДП «А.Е.Т. Джоін Ап!», проте здійснила оплату послуг на користь ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», крім того, повідомила про неплатоспроможність турагента після відкриття кримінального провадження проти керівництва ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури». Також зазначає, що у суду не було підстав відмовляти             у задоволенні позовних вимог до банка-гаранта, оскільки у правовідносинах            з ПАТ «КБ «Глобус» принципал ФОП ОСОБА_6 діяла від власного імені, а не від туроператора. 
У грудні 2016 року ФОП ОСОБА_6 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення, у яких просить касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 та               ОСОБА_4 позивачів залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - залишити без змін.
Заперечення на касаційну скаргу мотивовані тим, що ФОП ОСОБА_6 належним чином виконала свої зобов'язання за договором про туристичне обслуговування, а ненадання позивачу туристичних послуг сталось не з її вини.
У грудні 2016 року ПАТ «КБ «Глобус» подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення, у яких просить касаційну скаргу представника позивачів залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - залишити без змін
Заперечення на касаційну скаргу мотивовані тим, що ФОП ОСОБА_6 не перебуває в стані припинення та щодо неї не порушено провадження у справі про банкрутство. Крім того, у договорі про надання туристичних послуг                   ФОП ОСОБА_6 діяла від імені ДП «А.Е.Т. Джоін Ап!», з яким банк договір гарантії не укладав. 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
1 березня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження                          у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що за договором на  туристичне  обслуговування  одна  сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних  послуг  (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 296 Господарського кодексу України (далі - ГК України) агентські відносини виникають у разі, зокрема надання суб'єктом господарювання на підставі договору повноважень комерційному агентові на вчинення відповідних дій.
За агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок (частина перша статті 297 ГК України).
Суд установив, що 25 червня 2015 року ОСОБА_3 уклав з ФОП ОСОБА_6 договір на туристичне обслуговування та замовив туристичну послугу (туристичний продукт) - тур до Туреччини (м. Анталія) на період з 26 серпня                  2015 року до 02 вересня 2015 року у складі 5 осіб і сплатив кошти на загальну суму 56 500 грн.  
Проте фактично послуги мали надаватись ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» як турагентом на підставі укладеного з ДП «А.Е.Т. Джоін Ап!» як туроператором договору від 27 березня 2015 року №2515/15, із залученням до реалізації туристичного продукту ФОП ОСОБА_6 на підставі субагентського договору від 25 грудня 2014 року № 327 (туроператор - турагент - субагент).
ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» як турагент не оплатив послуг туроператора ДП «А.Е.Т. Джоін Ап!», а ОСОБА_3 не отримав туристичну послугу, і сплачені кошти йому не повернені.  
Спір у справі стосується відшкодування шкоди, завданої замовнику туристичного продукту у зв'язку з порушенням (невиконанням) умов договору, укладеного між туристом і суб'єктом туристичної діяльності.
Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.
За неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність,  визначену                   в договорі відповідно до чинного законодавства. Суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (статті 32, 33 Закону України «Про туризм»).
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення, яким стягнув з ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» на користь позивача завдані збитки, правильно виходив з того, що саме з вини турагента позивач не отримав оплачені ним туристичні послуги відповідно до договору на туристичне обслуговування.
Доводи касаційної скарги про те, що субагент повинен нести разом                               з турагентом солідарну відповідальність, не заслуговують на увагу, оскільки                           ФОП ОСОБА_6 діяла за дорученням та від імені ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», яке з огляду на статтю 902 ЦК України та частину другу статті 32 Закону України «Про туризм», залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору, не виконало своїх зобов'язань перед туристом, не замовило послуг у туроператора та не здійснило їх оплату. Крім того, законом не передбачено солідарної відповідальності турагента і субагента перед туристом.    
Посилання у доводах касаційної скарги, що укладаючи договір з туристом,  субагент діяв від власного імені та здійснював агентську діяльність на підставі банківської гарантії, є безпідставними, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи. 
За таких обставин касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення,                а рішення суду апеляційної інстанції  - залишенню без змін.
Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий | В. С. Висоцька
Судді: | А. О. Лесько
| С. Ю. Мартєв
| В. В. Пророк
| С. П. Штелик