Постанова
Іменем України
 
01 серпня 2018 року
м. Київ
 
справа № 265/1732/16-ц
 
провадження № 61-32174св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І.,              КурилоВ. П.,              

учасники справи:
позивач - ОСОБА_3,
відповідачі - товариство з обмеженою відповідальністю «ДАЄМ», приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,
третя особа - ОСОБА_4,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Донецької області від 15 вересня 2017 року у складі судді Зайцевої С. А.,
встановив:
У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЄМ» (далі - ТОВ «ДАЄМ»), приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення моральної шкоди внаслідок вчинення злочину. 
Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2017 року у складі судді Міхєєвої І. М. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «ДАЄМ» на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягуючи з ТОВ «ДАЄМ» на користь позивача моральну шкоду, суд виходив із доведеності факту завдання останньому моральних страждань через втрату вітчима, який замінив йому рідного батька. Визначений розмір моральної шкоди суд вважав справедливою сатисфакцією за перенесені ним душевні і моральні страждання.
Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 15 вересня 2017 року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2017 року.
Апеляційний суд виходив із того, що апеляційна скарга подана поза межами встановленого строку на апеляційне оскарження, підстави для поновлення цього строку, на які посилається заявник, не є поважними.
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, справу направити на розгляд до суду апеляційної інстанції.
Скарга аргументована тим, що апеляційний суд під час вирішення спору не з'ясував фактичних обставин справи, не надав їм належної правової оцінки, у зв'язку з чим ухвалив судове рішення, яке не відповідає вимогам закону.
Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 265/1732/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.
Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. Згідно з правовим висновком Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року  у справі № 3-рп/2003).
Відмова суду у прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.
Згідно із частиною першою статті 294 України ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до положень частини першої статті 73, частини третьої статті             294 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) апеляційний суд за заявою особи може поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у разі наявності поважних причин цього строку.
За змістом пункту 2 частини третьої статті 297 ЦПК України якщо вказані особою, яка подала апеляційну скаргу, підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно із частиною першою статті 218 ЦПК України рішення суду або його вступна та резолютивна частини проголошуються негайно після закінчення судового розгляду і прилюдно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Головуючий роз'яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.                  У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення суд повідомляє, коли особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду.
Відповідно до статті 222 ЦПК України копії повного рішення суду видаються особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення, особам, які брали участь у справі і були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення видаються копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин. 
Встановлено, що 15 червня 2017 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області ухвалено рішення, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 При цьому, судом проголошено вступну й резолютивну його частину.
ОСОБА_3 був присутнім у судовому засіданні 15 червня 2017  року під час проголошення судом першої інстанції судового рішення.
Строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції закінчився 25 червня 2017 року.
Повний текст оскаржуваного рішення суду заявник отримав лише 12 липня 2017 року, що підтверджується його розпискою (а. с. 181).
Таким чином, рішення суду першої інстанції було надано ОСОБА_3 поза межами строку на апеляційне оскарження, встановленого частиною першою статті 294 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи).
19 липня 2017 року позивач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2017 року та порушив питання про поновлення строку на апеляційне його оскарження. 
Звертаючись до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку зазначив, що повний текст судового рішення ним було отримано 12 липня 2017 року, тобто після закінчення строку для подання апеляційної скарги.  
Суд апеляційної інстанції, залишаючи без руху апеляційну скаргу                     ОСОБА_3, перевіривши доводи заявника щодо причини пропуску ним строку на її подання, визнав такі причини неповажними.
В разі, якщо недотримання строків апеляційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, зокрема, особі не надіслана протягом строку на апеляційне оскарження копія повного тексту рішення суду першої інстанції, то ця обставина може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження за заявою особи, яка оскаржує судове рішення.
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що з вини суду позивач не отримав повного тексту оскаржуваного судового рішення, у зв'язку з чим він був позбавлений права визначення необхідності подання апеляційної скарги та її мотивування, що є вимогою статті 295 ЦПК України, а тому апеляційний суд дійшов передчасного висновку щодо відмови у відкритті апеляційного провадження.  
Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1250цс16, від 17 червня                2017 року у справі № 6-985цс17.
 
Згідно з положеннями статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
При цьому Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.
Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень у розумінні наведених вище положень є складовою права кожного на звернення до суду. Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України та закріплених у статті 13 ЦПК України.
Таким чином, апеляційний суд належним чином не дослідив причини пропущення строку на апеляційне оскарження, не врахував те, що заявник отримав повний текст судового рішення після закінчення строку на його оскарження, і відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі.
Крім того, суд не взяв до уваги те, що сама по собі присутність сторони під час проголошення вступної та резолютивної частин рішення і отримання їх копії не є безумовною підставою для відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження.
Отже, доводи, наведені в касаційній скарзі, підлягають перевірці, оскільки судові процедури повинні бути справедливими (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду.
За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню                            з переданням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Відповідно до статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 389, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу апеляційного суду Донецької області від 15 вересня 2017 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | Н. О. Антоненко   В. І. Журавель
| В. І. Крат
| В. П. Курило