Постанова
Іменем України
9 липня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-6230ск18
Суддя Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_2 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 лютого 2018 року,
встановив:
Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30 травня 2018 року засудженій ОСОБА_2 відмовлено у витребуванні кримінальної справи щодо неї із зазначенням недоліків, допущених при подачі касаційної скарги.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції звернено увагу засудженої на зміст ст. 350 КПК 1960 року і на необхідність зазначити, в чому полягає незаконність оскарженого судового рішення, та навести доводи на обґрунтування скарги, а також конкретизувати прохання, викладені в касаційній скарзі.
На адресу Верховного Суду засуджена надіслала виправлену, на її думку, касаційну скаргу, перевіривши яку, Касаційний кримінальний суд установив, що зазначених у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року недоліків касаційної скарги ОСОБА_2 не усунула.
Зокрема, у касаційній скарзі засуджена вказує на неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення кримінально-процесуального закону, однак належного обґрунтування зазначених доводів не наводить. Разом із тим, у скарзі засуджена стверджує про неповноту й однобічність судового та досудового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 398 КПК 1960 року не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення районного та апеляційного судів, однак не зазначає, яке рішення повинен прийняти
суд у результаті їх скасування, що позбавляє можливості встановити дійсну позицію засудженої щодо результатів касаційного розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 388 КПК 1960 року справа не витребовується,
якщо зміст скарги не відповідає вимогам ст. 350 КПК 1960 року.
Зважаючи на вищенаведене і керуючись вимогами ч. 2 ст. 388 КПК 1960 року, колегія суддів дійшла висновку, що засудженій ОСОБА_2 слід відмовити
у витребуванні справи для перевірки у касаційному порядку.
Керуючись ст. 388 КПК 1960 року та п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженій ОСОБА_2 у витребуванні справи щодо неї для перевірки у касаційному порядку.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              ОСОБА_1