ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року 
м. Київ

Справа №  916/4932/15 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. (головуючий), Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Співака С.В.,

учасники справи:
боржник - Публічне акціонерне товариство "Одеський олійножировий комбінат",
представник боржника - адвокат Пісна Д.В. (довіреність б/н від 09.01.2018, посвідчення адвоката НОМЕР_1 від 30.08.2017),
ініціюючий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ленінталь" 
представник кредитора -  не з'явився,
кредитор - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк",
представник кредитора - Коновал Р.О. (довіреність б/н від 30.04.2018),
кредитор - Національний Банк України, 
представник кредитора - Звада Р.В. (довіреність  № 18-0014/19787 від 06.04.2018)
арбітражний керуючий (ліквідатор)  Черненченко Денис Альбертович  - особисто,

розглянув касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
на постанову господарського суду Одеської області від 15.11.2017
у складі судді: Грабован Л.І.
та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2018
у складі колегії суддів: Богатир А.В. (головуючий), Аленін О.Ю., Філінюк І.Г.

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ленінталь" 
до Публічного акціонерного товариства "Одеський олійножировий комбінат"
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.12.2015 порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Одеський олійножировий комбінат» (далі по тексту ПАТ «Одеський олійножировий комбінат», боржник); визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Ленінталь» кредитором по відношенню до ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» на суму безспірних вимог 501 809,40 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ПАТ «Одеський олійножировий комбінат»; призначено розпорядником майна ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» арбітражного керуючого Черненченка Д.А.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду від 10.03.2016 затверджено  поданий розпорядником майна боржника реєстр визнаних судом грошових вимог кредиторів до ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» на загальну суму 1 876 541 945,66 грн. із зазначенням розміру вимог кожного кредитора та черговості їх задоволення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.07.2016 введено процедуру санації ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» строком на шість місяців до 29.01.2017; керуючим санацією ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» призначено арбітражного керуючого Черненченка Д.А.; припинено процедуру розпорядження майном боржника та повноваження розпорядника майна ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» - арбітражного керуючого Черненченка Д.А.

Постановою господарського суду Одеської області від 15.11.2017 припинено процедуру санації ПАТ «Одеський олійножировий комбінат»; припинено повноваження керуючого санацією ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» арбітражного керуючого Черненченка Д.А.; визнано банкрутом  ПАТ «Одеський олійножировий комбінат»; відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру; ліквідатором  ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» призначено  арбітражного керуючого Черненченка Д.А.

Приймаючи постанову про визнання боржника банкрутом, місцевий господарський суд виходив із того, що заяв від можливих санаторів (інвесторів) не надходило, процедура санації не дала результатів, власних активів боржника для відновлення платоспроможності та погашення кредиторських вимог недостатньо, у зв'язку із чим рішенням комітету кредиторів та зборів кредиторів ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» вирішено про необхідність переходу до ліквідаційної процедури.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" залишено без задоволення, постанову господарського суду залишено без змін.

При цьому, апеляційний господарський суд, погоджуючись з місцевим судом, зазначив, що оскільки суду не надано погодженого із заставним кредитором і схваленого комітетом кредиторів плану санації Публічного акціонерного товариства  «Одеський олійножировий комбінат», а кредиторами (комітетом кредиторів) підтримано пропозицію про введення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Одеський олійножировий комбінат», висновок суду про припинення  процедури  санації боржника та визнання боржника банкрутом є обґрунтованим. До того ж, суд апеляційної інстанції погодився  із місцевим судом щодо неможливості задоволення вимог кредиторів шляхом застосування іншої процедури банкрутства.

Не погоджуючись з постановою господарського суду Одеської області від 15.11.2017 та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2018 у справі № 916/4932/15, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі по тексту ПАТ "Дельта Банк") звернулося з касаційною скаргою про скасування оскаржуваних судових рішень та з вимогою передати справу на розгляд суду першої інстанції на стадію розпорядження майном.

В обґрунтування заявлених вимог, скаржник посилається на порушення господарськими судами норм матеріального та процесуального права, зокрема,               ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 73, 74, 76, 77, 78, 79, ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                                     № 916/4932/15 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Погребняка В.Я. - головуючий, Пєскова В.Г., Катеринчук Л.Й. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2018 у матеріалах справи).

Ухвалою Верховного Суду від 02.04.2018 у справі № 916/4932/15 відкрито касаційне провадження у справі № 916/4932/15 господарського суду Одеської області за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на постанову господарського суду Одеської області від 15.11.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.01.2018; розгляд касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"  призначено на 17.05.2018; надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 10.05.2018; доведено до відома учасників справи, що нез'явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду касаційної скарги

Ліквідатор боржника арбітражний керуючий Черненченко Денис Альбертович та представник боржника у відзивах на касаційну скаргу заперечують проти вимог останньої та просять відмовити у задоволенні вказаної скарги, з підстав її необґрунтованості, а оскаржувані постанову місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції як такі, що прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права, залишити без змін.

В судове засідання 17.05.2018 з'явились уповноважені представники боржника, кредитора ПАТ "Дельта Банк", Національного Банку України та ліквідатор Черненченко Д.А., які надали пояснення у справі.

Інші учасники судового провадження явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, про час та дату судового засідання сторони були сповіщені належним чином. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов'язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників інших учасників справи.

Переглянувши матеріали справи та перевіривши, на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи, правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, проаналізувавши доводи викладені Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" в касаційній скарзі, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників боржника, кредитора, НБУ та ліквідатора,  Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги, виходячи з наступного.

За приписами  ст. 300 ГПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі по тексту Закон про банкрутство) господарський суд за клопотанням комітету кредиторів виносить ухвалу про введення процедури санації строком на шість місяців. За вмотивованим клопотанням керівника санації чи комітету кредиторів цей строк може бути продовжено господарським судом, але не більше ніж на дванадцять місяців.
У разі визнання господарським судом боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури керуючий санацією продовжує виконувати свої обов'язки до моменту передачі справ ліквідатору або призначення його ліквідатором у встановленому цим Законом порядку (ч. 13 ст. 28 Закону про банкрутство).

Частинами 1, 2 статті 36 Закону про банкрутство передбачено, що за п'ятнадцять днів до закінчення строку проведення процедури санації, визначеного планом санації, а також за наявності підстав для дострокового припинення процедури санації керуючий санацією зобов'язаний надати комітету кредиторів письмовий звіт і повідомити членів комітету кредиторів про час і місце проведення засідання комітету кредиторів. Звіт керуючого санацією повинен містити: баланс боржника на останню звітну дату; розрахунок прибутків і збитків боржника; відомості про наявність у боржника грошових коштів, які можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів боржника; відомості про дебіторську заборгованість боржника на дату подання звіту та про нереалізовані права вимоги боржника; відомості про стан кредиторської заборгованості боржника на дату подання звіту.
До звіту керуючого санацією додаються докази задоволення вимог конкурсних кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів. Одночасно із звітом керуючий санацією вносить до комітету кредиторів одну з таких пропозицій про: прийняття рішення про дострокове припинення процедури санації у зв'язку з відновленням платоспроможності боржника; прийняття рішення щодо припинення процедури санації і укладення мирової угоди; звернення до закінчення строку процедури санації, визначеного в плані санації, до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; звернення до господарського суду з клопотанням про продовження процедури санації (ч. 3 ст. 36 Закону про банкрутство).
Частиною 4 статті 36 Закону про банкрутство унормовано, що звіт керуючого санацією повинен бути розглянутий комітетом кредиторів не пізніше десяти днів від дати його надходження та не пізніше закінчення строку процедури санації, визначеного в плані санації.
Згідно до ч. 5 ст. 36 Закону про банкрутство за наслідками розгляду звіту керуючого санацією комітет кредиторів приймає рішення про звернення до господарського суду з клопотанням щодо: припинення процедури санації у зв'язку з виконанням плану санації і відновленням платоспроможності боржника; припинення процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; припинення або продовження процедури санації та укладення мирової угоди. У разі виникнення обставин, що є підставою для припинення процедури санації, комітет кредиторів може прийняти відповідне рішення за відсутності звіту керуючого санацією.
Виходячи з положень ч. 7 ст. 29 Закону про банкрутство, комітет кредиторів може прийняти одне з таких рішень: схвалити план санації та подати його до господарського суду; відхилити план санації і звернутися до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
Частиною 1 статті 37 Закону про банкрутство передбачено, що у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою господарського суду Одеської області від 29.07.2016 введено процедуру санації ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» строком на шість місяців до 29.01.2017.
Разом з тим, судами обох інстанції встановлено, що керуючий санацією Черненченко Д.А. на протязі року неодноразово звертався до господарського суду Одеської області з клопотанням про перехід до ліквідаційної процедури. Підставами для подання такого роду клопотання  керуючим санацією слугували неодноразово прийняті  рішення зборами кредиторів про відхилення плану санації ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» та зобов'язання керуючого санацією Черненченка Д.А. звернутися до господарського суду Одеської області з клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.
Так, 03.10.2017 керуючим санацією боржника арбітражним керуючим Черненченко Д.А. до господарського суду Одеської області надано повторне клопотання про перехід до ліквідаційної процедури. Відповідно до клопотання керуючий санацією знову ж клопоче про припинення процедури санації ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» та припинення повноваження керівника санації боржника арбітражного керуючого Черненченко Д.А.; відкриття ліквідаційної процедури ПАТ «Одеський олійножировий комбінат»; призначення ліквідатором боржника арбітражного керуючого Черненченко Д.А. 
Як встановлено судами та вбачається із протоколу зборів комітету кредиторів № 4 від 03.10.2017, на даних зборах приймали участь усі члени комітету кредиторів (ТОВ «Одеський торговий дім «Сонячна Долина Плюс», ТОВ «Одеський торговий дім «Сонячна Долина Трейд», ТОВ виробничо-комерційна фірма «ОЛІР» ЛТД), а також на зборах комітету кредиторів були присутні: арбітражний керуючий Черненченко Д.А. (керуючий санацією ПАТ «Одеський олійножировий комбінат»), заставний кредитор ПАТ «Дельта Банк» та представник ПАТ «Одеський олійножировий комбінат».
На даних зборах комітету кредиторів розглядався звіт арбітражного керуючого Черненченка Д.А. про роботу, виконану ним в якості керуючого санацією ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» та обговорення питання стосовно подальшої процедури банкрутства боржника. За результатами проведених зборів комітету кредиторів одноголосно прийнято рішення повторно звернутись до господарського суду Одеської області з клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, погодити та запропонувати господарському суду кандидатуру ліквідатора в особі арбітражного керуючого Черненченко Д.А.  
03.10.2017 також було проведено збори кредиторів (протокол № 04 зборів кредиторів від 03.10.2017), на яких розглянуто звіт арбітражного керуючого Черненченко Д.А. про роботу виконану ним в якості керуючого санацією ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» та обговорення питання стосовно подальшої процедури банкрутства боржника. За результатами проведених зборів одноголосно було прийнято рішення вповноважити керуючого санацією Черненченко Д.А. для подання до суду протоколу № 4 зборів кредиторів разом з клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури та призначення арбітражного керуючого Черненченко Д.А. ліквідатором боржника.
Стаття 1 Закону про банкрутство визначає банкрутство - як визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.
Згідно ч. 4 ст. 205 Господарського кодексу України у разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом.
За положеннями ч. 1 ст. 209 Господарського кодексу України у разі нездатності суб'єкта підприємництва після настання встановленого строку виконати свої грошові зобов'язання перед іншими особами, територіальною громадою або державою інакше як через відновлення його платоспроможності цей суб'єкт (боржник) відповідно до частини четвертої статті 205 цього Кодексу визнається неспроможним.
Таким чином, визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв'язку з чим з'ясувати його актив і пасив та співставити дані обох величин. Рішення суду не може ґрунтуватись лише на клопотанні комітету кредиторів.
Порівняння пасиву та активу боржника повинно відбуватися виключно у період до винесення постанови про визнання банкрутом, тому суд у підсумковому засіданні повинен перевірити наявність непогашених, визнаних судом грошових вимог кредиторів; перевищення грошових зобов'язань боржника над його майном (пасиву над активом, порівнявши відомості обох величин та встановивши недостатність майна для задоволення вимог кредиторів (неспроможність); незадовільний результат застосування заходів фінансового оздоровлення боржника.
Як встановлено судами обох інстанцій на підставі поданого керуючим санацією аналізу фінансово-господарської діяльності боржника за період санації ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» від 18.11.2016 з доданим до нього балансом (звіт про фінансові результати) на 30 вересня 2016, активи боржника складають 629 606 000,00 грн., пасиви боржника - 1 192 517 000,00 грн. Тобто зобов'язання боржника у половину перевищують його активи, у зв'язку з чим розрахуватись в повному обсязі за зобов'язаннями за рахунок наявного майна є неможливим.
При цьому, керуючим санацією боржника арбітражним керуючим Черненченко Д.А. зроблено висновок, що товариство зазнало впливу низки негативних чинників, які не залежати від керівництва підприємства та спричинили неплатоспроможність підприємства; боржник не має можливості погасити свої зобов'язання ні наявними грошовими коштами, ні з урахуванням витребування дебіторської заборгованості та реалізації інших активів, показники фінансової стійкості виражають несприятливу тенденцію; за результатами аналізу фінансової звітності, окремих договорів, окремих регістрів бухгалтерського обліку, економічні ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства та приховуваного банкрутства ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» відсутні. Відновити платоспроможність боржника не можливо, оскільки фінансовий стан ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» є незадовільним, жодного інвестора не виявлено, відновити фінансово-господарську діяльність боржника не вдалось.
До того ж суди встановили, що з метою повернення сум дебіторської заборгованості були направлені претензії до боржників з вимогою про негайне погашення сум боргу та вказано, що сума дебіторської заборгованості в порівнянні з попереднім звітнім періодом зменшилась та становить 365 тис. грн., тоді як за період 6 місяців 2016 року становила 422 тис. грн. 
Крім того відносно розміру збитків ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» встановлено, що підприємство протягом періоду, що аналізується є збитковим, про що свідчить від'ємне значення коефіцієнту, а саме за 6 місяців 2016 року - (- 40 953) тис. грн., 2015 рік - (- 49 278) тис. грн., 2014 рік - (- 123 019) тис. грн., 2013 рік - (- 134 322) тис. грн., незважаючи на те, що було вжито жорстких заходів щодо скорочення затратної частини діяльності підприємства. Згідно даних звіту про фінансовий стан ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» за 9 місяців 2016 року з червня по вересень 2016 року показники фінансового стану погіршились, збільшився збиток, який станом на 30.09.2016 згідно рядка 1420 балансу - непокритий збиток складає 649 866 000 грн., тоді як за попередній звітній період непокритий збиток складав - 645 551 000 грн. Згідно даних обліку боржника заборгованість за товари, роботи, послуги, банківські кредити складає більш ніж 1 192 046 000 грн. та загальний розмір затверджених та визнаних конкурсних грошових вимог до боржника складає 1 690 618 868,52 грн. 
Станом на 30.09.2016 активи боржника складають 629 606 000 грн., пасиви боржника складають - 1 192 517 000 грн., що свідчить про перевищення зобов'язань боржника його активам, а  тому розрахуватись в повному обсязі за зобов'язаннями за рахунок наявного майна є неможливим; згідно даних бухгалтерського балансу змін у позитивному напрямку економічного становища боржника не відбулось, показники фінансового стану погіршились, збільшився збиток згідно рядку 1420 балансу - непокритий збиток складає 652 503 000 грн., тоді як за попередній звітній період непокритий збиток складав 644 165 000 грн., активи боржника складають 627 231 000 грн., розмір затверджених та визнаних конкурсних грошових вимог до боржника складає 1 690 618 868,52 грн., а тому розрахуватися в повному обсязі за зобов'язаннями за рахунок наявного майна є неможливим.
Крім зазначеного, судами першої та апеляційної інстанцій досліджено баланси (фінансові звіти) боржника ПАТ «Одеський олійножировий комбінат».
Так, згідно балансу ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» станом на 31.12.2015 на час порушення справи про банкрутство в активі розділ 1 «необоротні активи» рахуються нематеріальні активи в сумі 118 000 грн., основні засоби - 283 620 000 грн., інвестиційна нерухомість - 11 628 000 грн., довгострокові фінансові інвестиції: які обліковуються за методом участі в капіталі інших підприємств - 5  095 000 грн., інші фінансові інвестиції - 74 540 000 грн., довгострокова дебіторська заборгованість - 61 103 000 грн.; у розділі 2 «оборотні активи» рахуються запаси - 6 210 000 грн., виробничі запаси - 5 803 000 грн., дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги - 30 903 000 грн., дебіторська заборгованість за розрахунками: за виданими авансами - 165 599 000 грн., інша поточна дебіторська заборгованість - 369 000 грн., гроші та їх еквіваленти - 47 000 грн.
У пасиві в розділі 1 «власний капітал» рахуються зареєстрований (пайовий) капітал в сумі 85 265 000 грн., резервний капітал - 1 690 000 грн.; у розділі «довгострокові зобов'язання і забезпечення» рахуються відстрочені податкові зобов'язання - 17 892 000 грн., довгострокові кредити банків - 871 482 000 грн.; у розділі 3 «поточні зобов'язання» рахуються векселі видані - 4 000 000 грн., поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги - 76 297 000 грн., розрахунки з бюджетом - 19 000 грн., розрахунки зі страхування - 1 000 грн., розрахунки з оплати праці - 44 000 грн., поточна кредиторська заборгованість за одержаними авансами - 136 511 000 грн.,  поточні забезпечення - 763 000 грн., інші поточні зобов'язання - 110 237 000 грн.
Згідно балансу Публічного акціонерного товариства «Одеський олійножировий комбінат» станом на 30.06.2017 в активі розділ 1 «необоротні активи» рахуються нематеріальні активи в сумі 66 000 грн., основні засоби - 260 857 000 грн., інвестиційна нерухомість - 521 260 000грн., довгострокові фінансові інвестиції: які обліковуються за методом участі в капіталі інших підприємств - 5 095 000 грн., інші фінансові інвестиції - 74 540 000 грн.; у розділі 2 «оборотні активи» рахуються запаси - 6 138 000 грн., виробничі запаси - 5 731 000 грн., дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги - 70 433 000 грн., дебіторська заборгованість за розрахунками: за виданими авансами - 165 691 000 грн., інша поточна дебіторська заборгованість - 357 000 грн., гроші та їх еквіваленти - 52 000 грн.
У пасиві в розділі 1 «власний капітал» рахуються зареєстрований (пайовий) капітал в сумі 85 265 000 грн., резервний капітал - 1 690 000 грн.; у розділі «довгострокові зобов'язання і забезпечення» рахуються відстрочені податкові зобов'язання - 17 892 000 грн., довгострокові кредити банків - 871 482 000 грн.; у розділі 3 «поточні зобов'язання» рахуються векселі видані - 4 000 000 грн., поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги - 50 311 000 грн., розрахунки з бюджетом - 92 000 грн., розрахунками з оплати праці - 1 000 грн., поточна кредиторська заборгованість за одержаними авансами - 136 468 000 грн., інші поточні зобов'язання - 112 533 000 грн.
Таким чином, суди встановили, що за даними реєстру вимог кредиторів розмір кредиторської заборгованості складає 1 876 541 945,66 грн., активи боржника згідно даних балансу - 627 231 000 грн.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, суди взяли до уваги висновок експерта № 5943/5944 судово-економічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту  судових експертиз Міністерства юстиції України та висновок експерта № 153-1/16 Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності, якими згідно показників фінансово-економічного стану ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» за період 2013-2015 встановлено відсутність ознак доведення до банкрутства та ознак фіктивного банкрутства, та не встановлено прихованого банкрутства. 
Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття постанови судом першої інстанції) зазначено, що висновок судового експерта  для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами оцінки доказів, тобто, зо своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Зазначене також узгоджується зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017).
Таким чином, враховуючи, що господарському суду не надано погодженого заставним кредитором і схваленого комітетом кредиторів плану санації Публічного акціонерного товариства «Одеський олійножировий комбінат», кредиторами (комітетом кредиторів) підтримано пропозицію про введення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства  «Одеський олійножировий комбінат», не встановлено можливості задоволення вимог кредиторів інакше, ніж через ліквідаційну процедуру, висновки судів про  припинення  процедури  санації боржника та визнання боржника банкрутом є обґрунтованими.
Твердження скаржника ПАТ «Дельта Банк» про відсутність проведення  розпорядником майна аналізу фінансово-господарської діяльності боржника та інвентаризації всіх активів боржника спростовуються матеріалами справи.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду ухвалені з додержанням вимог матеріального та процесуального права. 
В силу приписів ч. 2 ст. 300 ГПК України (у редакції від 15.12.2017), суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Таким чином, посилання та доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, в якості підстав скасування постанови суду апеляційної інстанції та постанови місцевого господарського суду під час касаційного провадження та в більшості своїй, зводяться до переоцінки доказів.

З огляду на викладене, касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишити касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"  без задоволення, а постанову господарського суду Одеської області від 15.11.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2018 - без змін.

Законом України "Про судовий збір" не передбачено ставки, від якої мав би обчислюватись судовий збір, за подання  апеляційних та касаційних скарг на постанови суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом, отже судовий збір у даному випадку не розподіляється.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Одеської області від 15.11.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2018 у справі №  916/4932/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили  з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       В.Я. Погребняк

Судді                                                                                                    Л.Й. Катеринчук

                                                                                                                    В.Г. Пєсков