ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2018 року 
м. Київ
Справа №  916/2202/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого,  Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г.
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексім-Групп",
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сагітта-Т",
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Сагітта-Т"
на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду  
від 13.11.2017 
у складі суддів: Будішевська Л.О.(головуючий), Таран С.В., Мишкіна М.А.
у справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексім-Групп",
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сагітта-Т",
про стягнення 68 752, 07 грн.,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексім-Групп" (далі - ТОВ "Ексім-Групп") звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сагітта-Т" (далі - ТОВ "Сагітта-Т") про стягнення 68752,07 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.09.2017 порушено провадження у справі № 916/2202/17, призначено до розгляду на 25.09.2017.
31.10.2017 ТОВ "Сагітта-Т" звернулось до господарського суду з зустрічною позовною заявою до  ТОВ "Ексім-Групп" про зобов'язання поставити товар.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.11.2017 у справі № 916/2202/17 зустрічний позов ТОВ "Сагітта-Т" повернуто заявнику без розгляду на підставі п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) (в редакції чинній до 15.12.2017) (до заяви не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, не додано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих документів).

Не погодившись з ухвалою господарського суду Одеської області від 01.11.2017 у справі № 916/2202/17, ТОВ "Сагітта-Т" звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду  від 13.11.2017 у справі № 916/2202/17  (головуючий суддя - Будішевська Л.О., суддя -Таран С.В., суддя - Мишкіна М.А.) у задоволенні клопотання ТОВ "Сагітта-Т" про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі відмовлено. Повернуто ТОВ "Сагітта-Т" апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Одеської області від 01.11.2017 у справі № 916/2202/17 та додані до неї документи без розгляду. Справу № 916/2202/17 повернуто до господарського суду Одеської області.

Ухвала мотивована тим, що скаржником не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження його скрутного фінансового стану для відстрочення сплати судового збору. Крім того, до апеляційної скарги не додано доказів надсилання копії скарги іншій стороні у справі, а саме: відсутній опис вкладення, скаржником додано лише фіскальний чек. 

Не погоджуючись з ухвалою Одеського апеляційного господарського суду  від 13.11.2017 у справі № 916/2202/17, ТОВ "Сагітта-Т" звернулося з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного господарського суду  від 13.11.2017 у справі № 916/2202/17 про повернення апеляційної скарги ТОВ "Сагітта-Т" на ухвалу господарського суду Одеської області від 01.11.2017 у справі № 916/2202/17, справу передати на розгляд до Одеського апеляційного господарського суду.  

В обґрунтування заявлених вимог, скаржник посилається на те, що господарський суд апеляційної інстанції не врахував вимоги ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та не надав можливості відстрочити сплату судового збору, чим позбавив підприємство доступу до правосуддя.

Крім того, скаржник вказує на те, що ГПК України не встановлено обов'язку направляти копію скарги стороні цінним листом із описом вкладення.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/2202/17 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Катеринчук Л.Й., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2018.

Підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017) передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 5 ст. 301 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017) перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г. від 02.03.2018 прийнято касаційну скаргу ТОВ "Сагітта-Т" до провадження та ухвалено здійснити перегляд ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 у справі № 916/2202/17 без повідомлення учасників справи. Надано позивачу строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 27.03.2018.   
 
Перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 цієї статті).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями".

Відповідно до ст. 97 ГПК України (у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної ухвали) апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо: 
1) апеляційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено; 
2) до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам); 
3) до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі; 
4) скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено;
5) до винесення ухвали про прийняття скарги до провадження особа, яка подала скаргу, подала заяву про її відкликання. 
Про повернення апеляційної скарги виноситься ухвала. 
На ухвалу про повернення апеляційної скарги може бути подана касаційна скарга. 
Після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно. 
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Сагітта-Т" звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Одеської області від 01.11.2017 у справі № 916/2202/17.

Одночасно скаржником ТОВ "Сагітта-Т" заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, в порядку ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом положень ст. 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом. При цьому сплата судового збору може бути відстрочена чи розстрочена на строк не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно зі ст. 32 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017) господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 

Як встановлено судом апеляційної інстанції, скаржником ТОВ "Сагітта-Т" до суду апеляційної інстанції не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст. 34 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017) доказу на підтвердження його скрутного фінансового стану. 

З огляду на встановлене, враховуючи, що відстрочення сплати судового збору є правом господарського суду, яким останній користується враховуючи майновий стан сторони в кожному конкретному випадку, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у даному випадку підстави для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.

Крім того, судом апеляційної встановлено, що до апеляційної скарги ТОВ "Сагітта-Т" на ухвалу господарського суду Одеської області від 01.11.2017 у справі № 916/2202/17 не додано доказів надсилання копії скарги іншій стороні у справі, а саме: відсутній опис вкладення, скаржником додано лише фіскальний чек від 03.11.2017. 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що встановивши вказані обставини, суд апеляційної інстанції правомірно застосував положення п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017) та повернув апеляційну скаргу ТОВ "Сагітта-Т" і додані до неї документи скаржнику.

Поряд з цим, доводи скаржника ТОВ "Сагітта-Т" про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження.

В силу приписів ч. 2 ст. 300 ГПК України (у редакції від 15.12.2017), суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, у касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо переоцінки фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи місцевим господарським судом та під час здійснення апеляційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017) за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017).

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ТОВ "Сагітта-Т" та залишення ухвали Одеського апеляційного господарського суду  від 13.11.2017 у справі № 916/2202/17 без змін. 

У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін ухвали суду апеляційної інстанцій, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 310, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сагітта-Т" залишити без задоволення. 

2. Ухвалу Одеського апеляційного господарського суду  від 13.11.2017 у справі № 916/2202/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                             В.Я. Погребняк

Судді                                                                                          Л.Й. Катеринчук                                                                              
                                                                                                    В.Г. Пєсков