ПОСТАНОВА
Іменем України

23 травня 2018 року 
Київ
справа №204/2115/17(2-а/204/124/17)
адміністративне провадження №К/9901/22215/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Бевзенка В.М.,
суддів:                     Білоуса О.В., Шарапи В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора 7 роти 2 батальйону управління патрульної поліції у місті Дніпрі Шейко Дениса Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 31 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора 7 роти 2 батальйону управління патрульної поліції у місті Дніпрі Шейко Дениса Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2017 року вказану касаційну скаргу було залишено без руху, оскільки до неї не додано документ про сплату судового збору.
Не погоджуючись із ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2017 року, ОСОБА_2 подав заяву про її перегляд Верховним Судом України, посилаючись на наявність підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року; далі - КАС України).
На підтвердження наведених у заяві доводів ОСОБА_2 надав постанову Верховного Суду України від 31 січня 2017 року, висновкам якої, на його думку, ухвала Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2017 року не відповідає.
У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) матеріали заяви передано до Верховного Суду.
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.
Перевіривши наведені у заяві доводи, Суд вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.
За правилами пункту 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України мотивами перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.
У рішенні про перегляд якого подано заяву Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам частини п'ятої статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки до неї не додано документ про сплату судового збору.
Натомість в постанові, наданої на підтвердження наведених у заяві доводів, Верховний Суд України дійшов висновку, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, статей 2-4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI (далі - Закон України «Про судовий збір») позивач звільняється від сплати судового збору.
Аналіз наведених рішень дає підстави вважати, що висновок суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.
Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, Суд виходить із такого.
Згідно з частиною другою статті 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Підпунктом 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначена ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Згідно пунктом 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Частиною четвертою статті 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.
Верховний Суд України у постанові від 31 січня 2017 року у справі №298/1232/15-а висловив правовий висновок, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, статей 2-4 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору. КУпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.
У випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення. 
Необхідними умовами для обчислення та сплати судового збору за подання апеляційної/касаційної скарги у цій категорії справ є встановлення і віднесення предмета оскарження до об'єктів справляння судового збору; ставка цього платежу, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення провадиться з урахуванням положень статей 287, 288 КУпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень. Норми Закону України «Про судовий збір» не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, а відтак і за подання апеляційної/касаційної скарги.
У зв'язку з цим за подання позивачем або відповідачем суб'єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у поряду і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає. 
Оскільки оскаржене рішення суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, то підлягає скасуванню з направленням справи до суду тієї самої інстанції для вирішення питання про прийняття касаційної скарги.
Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), статтями 235-243 положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), Суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2017 року скасувати, а справу направити до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для вирішення питання про прийняття касаційної скарги.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач В.М.Бевзенко 
Судді                                                                                                    О.В.Білоус
                                                                                                    В.М.Шарапа