ПОСТАНОВА
Іменем України

22 травня 2018 року 
Київ
справа №813/800/16
адміністративне провадження №К/9901/39484/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 (суддя - Брильовський Р.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2017 (головуючий суддя - Каралюс В.М., судді: Затолочний В.С.,                    Матковський З.М.) у справі № 813/800/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій, - 

встановив:
ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив скасувати рішення Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Буська ОДПІ) від 23.02.2016 №36/21-00 про застосування фінансових санкцій.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.04.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2017, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права,  Буська ОДПІ оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти у справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог Буська ОДПІ, з посиланням на положення Порядку застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», зазначає, що факт реалізації алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років зафіксовано в матеріалах про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим застосування штрафних санкцій згідно спірного рішення є правомірним.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, відповідачем на підставі матеріалів про адміністративне правопорушення Буського РВ ГУМВС України в Львівській області, прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 23.02.2016 №36/21-00, згідно з яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. за порушення вимог пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: реалізація алкогольного напою (пива) особі, яка не досягла 18 років.

За правилами статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Відповідно до абзацу 9 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення вимог статті 15-3 цього Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800 гривень.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790.

Згідно з пунктом 5 цього Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. 

Як з'ясовано судами, підставою для прийняття оспорюваного рішення про застосування фінансових санкцій відповідачем визначено протокол про адміністративне правопорушення за частиною другою    статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно гр. ОСОБА_3, в якому зафіксовано, що 06.11.2015 близько 12 год. 00 хв. в м. Буськ по вул. Воляни, 111, в магазині «Продукти» продавець ОСОБА_3 здійснила продаж неповнолітній особі ОСОБА_4 алкогольного напою - пива «Львівське світле», ємкістю 0,5л, вартістю 8 грн.   

Відповідно до частини 2 статті 218 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою статті 156 цього Кодексу віднесено до компетенції адміністративних комісій при виконавчих органах сільських, селищних рад. Розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення здійснюється відповідно до Положення про адміністративні комісії Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 09.03.1988 №5540-XI.

Так, 04.02.2016 на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті Буської міської ради Львівської області за результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, прийнято постанову про закриття адміністративної справи №1 у зв'язку з недостатністю доказів факту придбання пива особою, яка не досягла 18 років. Особу покупця у встановленому законом порядку та на підставі документів, які посвідчують особу не було встановлено взагалі. Вказана постанова про закриття справи не оскаржувалась, вступила в законну силу.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (частина 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. 

Крім того, допитаний судом першої інстанції як свідок ОСОБА_5, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, пояснив, що він не встановлював особу ОСОБА_4 у встановленому законом порядку, не вимагав у нього жодних документів, які б встановили його особу та підтвердили вік, оскільки ОСОБА_4 є його односельчанином.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів судів попередніх інстанцій щодо недоведеності Буською ОДПІ правомірності прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій. 

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:
Касаційну скаргу Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Т.М. Шипуліна ,
Судді Верховного Суду