ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року 
м. Київ

Справа №  924/678/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,
за участю секретаря - Шевченко Н.А.,

розглянувши касаційні скарги Хмельницької міської ради, Міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності, Заступника прокурора Рівненської області на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 у справі 

за позовом Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - 1) Хмельницької міської ради,       2) Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, 3) Міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності,        м. Хмельницький до Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" про стягнення заборгованості в розмірі 121 699, 33 грн.; розірвання договору оренди

та зустрічним позовом Колективного підприємства „Цивільжитлобуд" до Хмельницької міської ради, Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності, м. Хмельницький про зобов'язання зарахувати грошові вимоги відносно компенсації вартості невід'ємних поліпшень орендованого приміщення в рахунок належних позивачу платежів за оренду, 
за участю представників:
від Хмельницької міської ради - не з'явилися,
від Виконавчого комітету Хмельницької міської ради - не з'явилися,
від Міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності, м. Хмельницький - не з'явилися,
від Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" - не з'явилися,
від Генеральної прокуратури України - Савицька О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Перший заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Хмельницької міської ради, виконавчого комітету Хмельницької міської ради, міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" (далі - КП "Цивільжитлобуд") про стягнення заборгованості в розмірі 121 699, 33 грн (117 448, 86 грн боргу та 4 250, 47 грн пені) та розірвання договору оренди.

Позов обґрунтовано тим, що станом на 17.07.2017 за відповідачем рахується заборгованість по орендній платі в сумі 117 448, 86 грн, що відповідно до пункту 9.5 договору оренди від 15.03.2013 є підставою для дострокового розірвання договору.

КП "Цивільжитлобуд" звернулось до Господарського суду Хмельницької області із зустрічним позовом до Хмельницької міської ради, виконавчого комітету Хмельницької міської ради, міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності про зобов'язання зарахувати грошові вимоги відносно компенсації вартості невід'ємних поліпшень орендованого приміщення в рахунок належних позивачу платежів за оренду.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 11.10.2017 (суддя Гладюк Ю.В.) позов задоволено, стягнуто з КП "Цивільжитлобуд" на користь міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності 117 448, 86 грн заборгованості, 4 250, 47 грн пені; розірвано договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького - нежитлове приміщення загальною площею 570, 6 м^2, що розміщене по вул. Кам'янецька, 47 у м. Хмельницький, укладений 15.02.2013.
У задоволенні зустрічного відмовлено.

Рішення господарського суду Хмельницької області мотивоване тим, що позовні вимоги прокурора про стягнення 121 699,33 грн заборгованості, в тому числі     117 448, 86 грн боргу за договором оренди майна та 4 250, 47 грн пені, та про розірвання договору оренди від 15.02.2013, є обґрунтованими, підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи, зустрічні позовні вимоги                             КП "Цивільжитлобуд" про зобов'язання відповідачів зарахувати грошові вимоги щодо компенсації вартості невід'ємних поліпшень орендованого приміщення за на суму 176 021,00 грн в рахунок належних з КП "Цивільжитлобуд" платежів по оренді, є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Постановою колегії суддів Рівненського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 у складі: Демидюк О.О., Павлюк І.Ю., Юрчук М.І. рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено, зобов'язано Міське комунальне підприємство по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності зарахувати грошові вимоги в розмірі 176 021 грн, як компенсацію вартості невід'ємних поліпшень орендованого приміщення в рахунок належних позивачу платежів за договором оренди майна від 15.02.2013.

Постанова апеляційної інстанції мотивована тим, що позовні вимоги прокурора про стягнення з КП "Цивільжитлобуд" заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди не підтверджуються належними та допустимими доказами, в свою чергу наявні правові підстави для відшкодування витрат на поліпшення орендованого майна або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування орендованим приміщенням в розмірі 176 021 грн, враховуючи наявність згоди орендодавця (відповідача) на здійснення позивачем поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, вартість яких згідно з Локальним кошторисом 2-1-1 на капітальний ремонт орендованого приміщення, довідкою про вартість виконаних робіт та актом приймання виконаних підрядних робіт від 30.10.2009 складає 176 021 грн.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги
Заступник прокурора Рівненської області у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням апеляційним господарським судом норм чинного законодавства, зокрема, положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Господарського кодексу України (далі - ГК України), Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Крім того, заявник посилається на невзяття судом до уваги обставин, встановлених у рішенні Господарського суду Хмельницької області у справі № 924/365/17.

Представник Генеральної прокуратури у судовому засіданні підтримав вимоги касаційної скарги.

Міське комунальне підприємство по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням апеляційним господарським судом норм чинного законодавства, зокрема, статті 782 ЦК України, статті 188 ГК України, та незастосуванням статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Крім того, заявник посилається на те, що судом не взято до уваги, що оцінка приміщення після проведених поліпшень не тільки не збільшилась, а навіть зменшилась.

Виконавчий комітет Хмельницької міської ради у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Скарга мотивована безпідставним застосуванням статей 782, 783 ЦК України, статті 188 ГК України та незастосуванням статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Крім того, на думку заявника, судом помилково застосовані до даних правовідносин статті 778 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та безпідставно не застосовані стаття 776 ЦК України та стаття 18-1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій
Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглянувши у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи судові рішення, враховуючи визначені ГПК України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції виходить із наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15.02.2013 між управлінням комунального майна Хмельницької міської ради (орендодавцем), КП "Цивільжитлобуд" (орендарем) та міським комунальним підприємством по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності (отримувачем коштів) укладено договір оренди майна (нерухомого або іншого), що належить до комунальної власності, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 570,6 м^2 (в т.ч. підвал площею 198,5 м^2) по вул. Кам'янецькій, 47 у м. Хмельницькому, вбудоване, розташоване на 1-му поверсі та підвалі 5-ти поверхового цегляного житлового будинку, яке знаходиться на балансі міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності та ЖЕК №1, вартість якого встановлена за результатами проведення незалежної оцінки і становить відповідно до Звіту про оцінку майна 1 578 044,00 грн, в т.ч.: вартість підвалу (без ПДВ) 275 694,00 грн та вартість приміщення першого поверху (без ПДВ) 1 302 350,00 грн станом на 31.01.2013.

Згідно п. 1.1 договору майно передається в оренду під офіс (372,1 м^2) та під склад (198,5 м^2) строком на два роки і одинадцять місяців із 15.02.2013 по 15.01.2016. 

Пунктом 5.3. договору встановлено обов'язок орендаря сплачувати в повному обсязі орендну плату до 25 числа поточного місяця отримувачу коштів.

Відповідно до п. 10.5 дія даного договору може бути продовжена за заявою орендаря шляхом укладання нового договору на підставі рішення міськвиконкому відповідно до чинного законодавства при умові відсутності заборгованості по орендній платі.

01.05.2015 між виконавчим комітетом Хмельницької міської ради (орендодавець), КП "Цивільжитлобуд" (орендарем) та міським комунальним підприємством по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності (отримувачем коштів, балансоутримувачем) укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди майна від 15.02.2013, згідно з п. 1.1. якої відповідно до рішення 28 сесії Хмельницької міської ради № 11 від 30.10.2013 було змінено сторону Управління комунального майна Хмельницької міської ради на виконавчий комітет Хмельницької міської ради (орендодавець) від імені якого діє Управління комунального майна Хмельницької міської ради.

Згідно актів приймання-передачі від 12.03.2010 балансоутримувачем передано орендарю нерухоме майно, що знаходиться в м. Хмельницькому, по вул. Кам'янецькій, 47, а саме підвал загальною площею 198,5 м^2 та 1-й поверх будівлі загальною площею 372,1 м^2. Акти приймання-передачі підписані представником балансоутримувача та орендарем, а також скріплені їх печатками.

06.06.2007 Виконавчий комітет Хмельницької міської ради листом № 12-3012-02-08 повідомив позивача, що виконком не заперечує проти проведення капітального ремонту приміщення в межах та обсягах визначених комісією на підставі акту обстеження від 04.06.2007.

06.06.2007 Управління комунального майна листом № 12-3012-02-08 повідомило орендаря, що за результатами розгляду акта обстеження Управління комунального майна не заперечує проти проведення ремонтних робіт, зазначених в акті, за власні кошти підприємства.

04.06.2007 було складено локальний кошторис 2-1-1 на капітальний ремонт орендованого підвального приміщення, на загальну суму 176 021,00 грн, погоджений та підписаний начальником Управління комунального майна та начальником Управління житлово-комунальних послуг.

17.03.2017 КП "Цивільжитлобуд" звернулося із листами до Управління комунального майна Хмельницької міської ради та до МКП по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності із повідомленням про зарахування грошових вимог щодо компенсації вартості невід'ємних поліпшень орендованого приміщення в розмірі 176 021,00 грн в рахунок належних з КП "Цивільжитлобуд" платежів по орендній платі за користування (оренду) нежитловим приміщенням загальною площею 570,6 м^2 по вул. Камянецькій, 47 в м. Хмельницькому.

МКП по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності (вих. № 242/в від 21.03.2017) та Управління комунального майна (вих. № 423 від 21.03.2017) повідомили КП „Цивільжитлобуд" про неможливість проведення такого зарахування. 
11.05.2017 Хмельницька міська рада направила пропозицію КП „Цивільжитлобуд" добровільного розірвання договору у зв'язку із наявною заборгованістю по орендних платежах, та передачі приміщення по акту приймання-передачі балансоутримувачу - міському комунальному підприємству по утриманню не житлових приміщень комунальної власності. 

Посилаючись на те, що станом на 17.07.2017 за відповідачем мається заборгованість по орендній платі в сумі 117 448, 86 грн, що відповідно до пункту 9.5 договору оренди від 15.03.2013 є підставою для дострокового розірвання договору, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів зазначає, що згідно з частиною третьою статті 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 783 ЦК України визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

При цьому повинні враховуватися приписи частини другої статті 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Визначена статтею 782 ЦК України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов'язком наймодавця.

Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

Водночас орендоване майно є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється також дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна", згідно з частиною третьою статті 26 якого підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання сторонами своїх зобов'язань.

При цьому вказана норма застосовується з урахуванням наведених вище загальних положень ГК України та ЦК України.

Право наймодавця вимагати повернення речі у разі припинення договору найму передбачено статтею 785 ЦК України.

Таким чином, істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди державного (комунального) майна, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю).

При цьому згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Тому норми статті 188 ГК України та статті 11 ГПК України не позбавляють сторону договору права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції всупереч вимог вищенаведеного законодавства дійшов висновку про розірвання договору на підставі статті 782 ЦК України, яка передбачає можливість розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, тоді як статтею 783 ЦК України з урахуванням положень статті 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору, передбачена можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

При цьому ні судом першої, ні судом апеляційної інстанції не з'ясовано правовідносини сторін з огляду на положення вищенаведеного законодавства та не дано оцінку тій обставини, що позов заявлено саме на підставі статті 782 ЦК України.

Судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що судом першої інстанції не досліджено обставин справи щодо направлення орендодавцем КП "Цивільжитлобуд" (орендарю) та одержання останнім з огляду на приписи частини 2 статті 782 ЦК України повідомлення орендодавця про відмову від договору у зв'язку з невнесенням орендної плати, не з'ясовано чи існувала заборгованість протягом 3-х місяців підряд і більше, що могло бути підставою для дострокового розірвання договору оренди за ініціативою орендодавця відповідно до умов укладеного сторонами договору, проте, самим апеляційним судом не використане право, передбачене статтею 101 ГПК України (в редакції, чинній на момент прийняття постанови) відповідно до якої у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд повторно розглядає справу, та не з'ясовано наведені обставини за наявними у справі матеріалами. 

Щодо зустрічного позову, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За приписами статті 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Наслідки поліпшення наймачем речі, переданої у найм, визначені у статті 778 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Водночас, за приписами статті 776 ЦК України, зокрема, передбачено, що капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: 1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; 2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. 

Державним комітетом України з будівництва та архітектури у листі від 30.04.2003 р. № 7/7-401 надані відповідні роз'яснення та визначено, що капітальний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель в зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращання планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об'єкта. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будівлі в цілому або її частин (за умови їх автономності).

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як слідує з частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 6.3 договору оренди майна від 15.02.2013 за погодженням орендодавця та отримувача коштів орендар має право вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переобладнання та капітальний ремонт.

Згідно пункту 7.3 договору оренди, отримувач коштів зобов'язується відшкодувати орендарю вартість зроблених останнім невідокремлюваних поліпшень орендованого майна за наявності погодження орендодавця та отримувача коштів (балансоутримувача) на такі поліпшення в межах суми приросту вартості орендованого майна в результаті таких поліпшень відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційної інстанції про те, що укладаючи додаткову угоду від 01.05.2015 Міське комунальне підприємство по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності підтвердило свої зобов'язання за договором оренди від 15.02.2013, проте для правильного вирішення спору судам необхідно було надати оцінку дозволам Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Управління комунального майна, наданим листами № 12-3012-02-08 від 06.06.2007, якими позивачу за зустрічним позовом надавалась згода на проведення капітального ремонту орендованого приміщення, їх змісту та умовам проведення такого ремонту. Необхідно було надати оцінку можливості зарахування вартості поліпшень в рахунок орендних платежів з урахуванням положень чинного законодавства та договорів оренди, а також відповідям МКП по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності та Управління комунального майна про неможливість проведення зарахування коштів. 

Крім того, судами не з'ясовано зміну вартості орендованого приміщення, визначеної при укладенні договорів оренди спірного приміщення. 

За наведених обставин висновки судів попередніх інстанцій не можна вважати такими, що відповідають вимогам статті 43 ГПК України (у редакції чинній до 15.12.2017) щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 

Оскільки передбачені статтею 300 ГПК України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) межі розгляду справи судом касаційній інстанції не дають йому права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, постановлені у цій справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. 

Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, надати належну оцінку правовідносинам, що склались між сторонами всебічно, повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Судові витрати.
Відповідно до приписів статті 129 частини 4 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду касаційної скарги спір у даній справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду касаційної скарги є передчасним.

Керуючись статтями 300, 301 306, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Хмельницької міської ради, Міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності, Заступника прокурора Рівненської області задовольнити частково.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 та рішення Господарського суду Хмельницької області у справі № 924/678/17 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Є. Краснов

Судді                                                                                                    Г. Мачульський
                                                                                                    
                                                                                                    І. Кушнір