ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року 
м. Київ

Справа №  911/1853/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - О.О.Мамалуй, судді: Л.В. Стратієнко, І.В. Ткач,
за участю секретаря судового засідання - Н.С.Руденко,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_1
на постанову  Київського апеляційного господарського суду  від  26.12.2017р.
у складі колегії суддів:  В.О. Зеленін - головуючий, Л.П. Зубець, А.І. Мартюк  
та на рішення  господарського суду Київської області  від 30.08.2017р.
суддя:  Т.П. Карпечкін
за позовом  ОСОБА_4
до  товариства з обмеженою відповідальністю "Системабуд"  
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача  
1.  ОСОБА_1;
2.  ОСОБА_5
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача  товариство з обмеженою відповідальністю "Альта-град"  
про  визнання недійсним рішення загальних зборів
за участю представників:
позивача - не з'явилися
відповідача - не з'явилися
третьої особи (ОСОБА_1) - адвокат ОСОБА_6
третьої особи (ОСОБА_5) - не з'явилися
третьої особи (ТОВ «Альта-град») - адвокат ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

1. Обставини прийняття оскаржуваних рішень місцевого та апеляційного господарських судів

Позивач ОСОБА_4 звернулась з позовом до  відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМАБУД", про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "СИСТЕМАБУД", оформленого протоколом №17/10/16 від 17 жовтня 2016 року.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що рішенням загальних зборів від 17.10.2016р. був змінений склад учасників та здійснено перерозподіл часток у статутному капіталі ТОВ "СИСТЕМАБУД", однак при цьому було порушено право позивача на придбання частки в статутному капіталі підприємства відповідача.  

Рішенням господарського суду Київської області від 30.08.2017р. у справі №911/1853/17 в задоволенні позову було відмовлено повністю.  Не погоджуючись із мотивувальною частиною вказаного рішення, ТОВ "Альта-град" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд змінити оскаржуване рішення, вказавши на той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленні про проведення загальних зборів учасників ТОВ "СИСТЕМАБУД", оформлених протоколом №17/10/16 та про прийняття ТОВ "Альта-град", як новим заставодержателем, на виконання умов Договорів застави, часток ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, на загальних зборах учасників 17.10.2016р. присутніми не були.  

ОСОБА_1 також звернувся з апеляційною скаргою на вищевказане рішення господарського суду Київської області, просив судове рішення скасувати та визнати недійсними спірні рішення загальних зборів учасників відповідача з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, посилаючись на відсутність ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на зборах.  
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017р. до участі у справі в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача було залучено ОСОБА_1 (третя особа 2) та ОСОБА_5 (третя особа 3).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2017р. по справі №911/1853/17 в задоволенні апеляційних скарг було відмовлено,  рішення суду першої інстанції залишено без змін.

2. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду Київської області від 30.08.2017р. у справі №911/1853/17 в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено повністю. Відмовляючи у позові, місцевий господарський суд виходив, зокрема, із того, що заставодержатель ТОВ "Альта-Град", на виконання умов договорів застави звернув стягнення на предмет застави  - частки у статутному капіталі ТОВ "СИСТЕМАБУД" та відповідні ним корпоративні права ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5. 

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 вважаються такими, що вийшли зі складу учасників товариства та передали свої частки у статутному капіталі товариства з усіма корпоративними правами на користь ТОВ "Альта-Град", яке в свою чергу є таким, що прийняло частки у статутному капіталі товариства.

Суд вказав, що спірне рішення загальних зборів прийняте за наявності кворуму, а під час вирішення на спірних загальних зборах питання про перехід до третьої особи часток кожного з трьох учасників, було дотримано вимоги ч. 3 ст. 53 Закону України "Про господарські товариства" та погоджено відповідне питання з іншими учасниками шляхом одностайного голосування.

Апеляційний господарський суд, залишаючи рішення без змін, дійшов висновку, що висновки місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову є обґрунтованими.

Апеляційний господарський суд зазначив, що оскільки ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договори застави корпоративних прав, то учасники під час укладення таких договорів відмовилися від переважного права на придбання частки. Суд відзначив, що доказів оскарження цих договорів суду не надано, тому вони є чинними і породжують обумовлені ними правові наслідки, які лише реалізовані у спірному рішенні загальних зборів учасників.

Судом апеляційної інстанції не було встановлено порушень прав ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спірними рішеннями загальних зборів, оскільки на час проведення спірних зборів їх частки в статутному капіталі ТОВ "СИСТЕМАБУД" та відповідні цим часткам корпоративні права вже перейшли до ТОВ "Альта-град".

3. Короткий зміст вимог касаційних скарг та узагальнення їх доводів

ОСОБА_1, не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення та постанову скасувати, справу передати на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Скаржник у касаційних скаргах, та його представник в судовому засіданні наполягає на тому, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, зокрема ст. ст. 77, 78, 86, 91 ГПК України, ухвалив рішення на підставі недопустимих доказів, що містяться у копіях документів, оригінали яких судом не перевірялись і не досліджувались, та не здійснив оцінку доказів. 

Також скаржник зазначає, що рішення про права скаржника прийняті без залучення його до участі у справі. У скарзі вказується на порушення апеляційним господарським судом ст. ст. 222, 223 ГПК України. Скаржник стверджує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 не були присутні на спірних зборах учасників ТОВ "СИСТЕМАБУД".

Ухвалою Верховного Суду від 05.05.2018р. відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1, яку призначено до сумісного розгляду з зазначеною вище його скаргою. Доводи та аргументи касаційних скарг є ідентичними.

В судовому засіданні Верховного Суду 30.05.2018р. представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з усним клопотанням про відкладення розгляду касаційних скарг з метою надання можливості взяти участь в судовому засіданні другому представнику ОСОБА_1 - адвокату ОСОБА_10, який на той час перебував в судовому засіданні в іншому суді. Розглянувши дане клопотання суд не знайшов підстав для його задоволення, враховуючи те, що один представник ОСОБА_1  (адвокат ОСОБА_6) вже присутній в судовому засіданні. Окрім того, призначаючи касаційні скарги до розгляду, Верховний Суд визначив участь у судовому засіданні для учасників справи необов'язковою, отже, відсутність одного з представників скаржника не перешкоджає касаційному розгляду.

4. Позиції інших учасників справи

До Верховного Суду від ТОВ "Альта-град" 03.05.2018р. надійшов відзив на першу касаційну скаргу ОСОБА_1. ТОВ "Альта-град" у відзиві на касаційну скаргу та його представник в судовому засіданні проти задоволення касаційної скарги заперечує, вважає рішення та постанову судів попередніх інстанцій такими, що підлягають залишенню без змін. ТОВ "Альта-град" зазначає, що звернення стягнення на заставлені частки та корпоративні права здійснене ним у повній відповідності до умов договорів застави корпоративних прав, по яких ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 виступали заставодавцями. 

5. Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій, та мотиви, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

Розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги у справі №911/1853/17, заслухавши пояснення представників ОСОБА_1 та ТОВ "Альта-град", Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення касаційних скарг виходячи з наступного.

Скаржник ОСОБА_1 в касаційних скаргах зазначає про те, що апеляційний суд не дослідив та не оцінив доказів переходу права власності на право вимоги за кожним договором застави від первісного кредитора до останнього кредитора - ТОВ "Альта-град". Верховний Суд відхиляє це ствердження скаржника, оскільки в постанові апеляційного суду надана оцінка нижченаведеним правочинам, копії яких містяться в матеріалах справи. 

Так, 09 червня 2006 року між ТОВ "СИСТЕМАБУД" (Позичальник) та ЗАТ "ТАС-ІНВЕСТБАНК" (Кредитор) було укладено кредитний договір № 485.

06 лютого 2008 року, на забезпечення виконання фінансових зобов'язань, що випливають із кредитного договору № 485 та додаткових угод до нього, було укладено договори застави корпоративних прав:
- Договір застави 485/ЗКП-1 від 06.02.2008 року між громадянкою України ОСОБА_4 та ЗАТ "СВЕДБАНК ІНВЕСТ" (нове найменування ЗАТ "ТАС-ІНВЕСТБАНК"), відповідно до умов якого ОСОБА_4 передає, а ЗАТ "СВЕДБАНК ІНВЕСТ" приймає у заставу частку ОСОБА_4 у статутному капіталі ТОВ «СИСТЕМАБУД» у розмірі 33,34% статутного капіталу (фонду) з усіма корпоративними правами ОСОБА_4, що відповідають вказаній частці, яка зазначена у статуті товариства у розмірі 900 180, 00 грн.  
- Договір застави 485/ЗКП-2 від 06.02.2008 року між громадянином України ОСОБА_5 та ЗАТ "СВЕДБАНК ІНВЕСТ", відповідно до умов якого ОСОБА_5 передає, а ЗАТ "СВЕДБАНК ІНВЕСТ" приймає у заставу частку ОСОБА_5 у статутному капіталі ТОВ "СИСТЕМАБУД" у розмірі 33,33 % статутного капіталу (фонду) з усіма корпоративними правами ОСОБА_5, що відповідають його вказаній частці, яка зазначена у статуті товариства у розмірі 899 910, 00  грн.
- Договір застави 485/ЗКП-3 від 06.02.2008 року між громадянином України ОСОБА_1 та ЗАТ "СВЕДБАНК ІНВЕСТ", відповідно до умов якого ОСОБА_1 передає, а ЗАТ "СВЕДБАНК ІНВЕСТ" приймає у заставу частку ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ "СИСТЕМАБУД" у розмірі 33,33 % статутного капіталу (фонду) з усіма корпоративними правами ОСОБА_1, що відповідають його вказаній частці, яка зазначена у статуті товариства у розмірі 899 910, 00  грн.

У зв'язку зі зменшенням часток ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у статутному фонді ТОВ "СИСТЕМАБУД" (до 33% у кожного) було укладено додаткові договори до договорів застави.

31 грудня 2014 року  між ПАТ "ОМЕГА БАНК" (нове найменування ЗАТ "СВЕДБАНК ІНВЕСТ") та ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека кредит" було укладено договір купівлі-продажу права вимоги (в тому числі і за іпотечними договорами та договорами застави корпоративних прав, по яких заставодавцями є ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1).

04 липня 2015 року  між ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека кредит" та ТОВ "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги (в тому числі і за іпотечними договорами та договорами застави корпоративних прав, по яких заставодавцями є ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1).

23 серпня 2016 року на підставі укладеного між сторонами договору купівлі-продажу прав вимоги (том справи 3 аркуш 68-75) ТОВ "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент"  продало (відступило) ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЛОКО" права вимоги по вищевказаному договору кредиту № 485 від 09.06.2006р. 

В додатку до вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги (том справи 3 аркуш 74) зазначено, що сума заборгованості ТОВ "СИСТЕМАБУД" за кредитом на момент продажу права вимоги складає 9044886,04 долара США, за процентами - 7470550,85 доларів США, за несплаченими комісіями - 480600 грн.
Відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу прав вимоги від 23.08.2016р., до прав вимоги, які є предметом договору, входять і права вимоги до осіб, які надали забезпечення кредитних зобов'язань за договорами забезпечення, що перелічені у Додатку №1 до цього договору. В зазначеному додатку (том справи 3 аркуш 74) містяться і вищенаведені договори застави корпоративних прав, по яких заставодавцями є ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1. Отже, права заставодержателя по них на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 23.08.2016р. перейшли до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЛОКО".

03 жовтня 2016 року відповідно до протоколу №2 загальних зборів учасників ТОВ "Альто-град" (том справи 3, аркуш 84-85) ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЛОКО" (як єдиний учасник ТОВ "Альто-град") збільшило статутний капітал ТОВ "Альто-град" шляхом внесення прав вимоги, набутих за вищевказаним договором купівлі-продажу прав вимоги від 23.08.2016р. Таким чином, до статутного капіталу ТОВ "Альта-град" були внесені і права заставодержателя по вищезазначених договорах застави корпоративних прав.

Назву ТОВ "Альто-град" було змінено на ТОВ "Альта-град" відповідно до протоколу №3 загальних зборів учасників ТОВ "Альто-град" від 10 жовтня 2016р. (том справи 3, аркуш 86-87).

Під час розгляду справи господарським судом Київської області було встановлено, що, як вбачається із оспорюваного позивачем ОСОБА_4 рішення загальних зборів учасників ТОВ "СИСТЕМАБУД" (копія протоколу № 17/10/16 від 17.10.2016р., підписаного позивачем як головою зборів та секретарем зборів за вимогами п.8.23. статуту ТОВ "СИСТЕМАБУД" - том справи 1 аркуш 8-10), на загальних зборах були присутні учасники: ОСОБА_1 з часткою 33,0% (позивач), ОСОБА_5 з часткою 33,0% та ОСОБА_4 з часткою 33,0% (обрана головою зборів). Також, на зборах були присутній представники ТОВ "Альта-град" ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (обрана секретарем зборів). 

У вищевказаному протоколі зазначено, що одностайним голосуванням учасників ТОВ "СИСТЕМАБУД" було прийняте рішення: передати на користь ТОВ "Альта-град" частку в статутному капіталі Товариства розміром 33 % статутного (складеного) капіталу, яка належала ОСОБА_15; передати на користь ТОВ "Альта-Град" частку в статутному капіталі Товариства розміром 33 % статутного (складеного) капіталу, яка належала ОСОБА_5; передати на користь ТОВ "Альта-Град" частку в статутному капіталі Товариства розміром 33 % статутного (складеного) капіталу, яка належала ОСОБА_1.

Також в протоколі зазначено, що одностайним голосуванням учасників ТОВ "СИСТЕМАБУД" прийнято рішення про затвердження нового розподілу часток у статутному капіталі Товариства наступним чином: ТОВ "Альта-Град" 99%, що складає 2673000 грн., та ТОВ "Компанія з управління активами "Систем Ессет Менеджмент" 1%, що складає 27000 грн.

Позивач ОСОБА_1  в позові аргументував свої вимоги тим, що набуття ТОВ "Альта-град" права на частки у статутному капіталі та відповідні часткам корпоративні права відбулося з порушенням прав позивача на пріоритетне придбання частки в статутному капіталі ТОВ "СИСТЕМАБУД". 

Верховний Суд констатує, що право учасника товариства на пріоритетне придбання частки в статутному капіталі, передбачене ст.53 Закону України "Про господарські товариства" та статті 147 Цивільного кодексу України. Аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що реалізувати право на пріоритетне придбання частки учасник товариства може у випадку, коли інший учасник реалізує своє право на відчуження такої частки. Однак, після того, як ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 передали свої частки і відповідні корпоративні права в заставу, відчуження часток, які входять до предмета застави, і, відповідно, реалізація права  позивача на придбання частки ОСОБА_5 або ОСОБА_1, є неможливим без згоди заставодержателя - в силу положень ч.2 ст.17 Закону України "Про заставу". А права заставодержателя за вищевказаними договорами були передані саме ТОВ "Альта-град".

Верховний Суд відзначає, що п. 4.7 договору застави 485/ЗКП-1 від 06.02.2008р.,  по якому позивачем передано у заставу частку у статутному капіталі ТОВ "СИСТЕМАБУД" з усіма корпоративними правами, містить в собі спеціальний спосіб звернення стягнення на предмет застави. Так, в п. 4.7 зазначено наступне: "Сторони домовилися, що цей Договір застави, у разі настання випадку, з яким пов'язується момент виникнення права звернути стягнення на предмет застави, розглядається одночасно як договір про передання Заставодавцем права учасника  Заставодержателю, який вимагається для державної реєстрації змін до установчих документів"

Така умова не суперечить положенням ч.6 ст.20 Закону України "Про заставу", якою передбачено можливість встановлення договором інших умов звернення стягнення на предмет застави, ніж перелічені в цій статті.

Верховний Суд погоджується зі ствердженням апеляційного суду про те, що  доказів оскарження договорів застави суду не надано, отже вони, з огляду на ст. 204 Цивільного кодексу України, є чинними і породжують обумовлені ними правові наслідки. 

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_4 через відсутність порушення загальними зборами учасників від 17.10.2016р. права позивача ОСОБА_4 на пріоритетне придбання частки в статутному капіталі відповідача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "Альта-град" та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору  на стороні позивача ОСОБА_1 в апеляційних скаргах стверджували, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1, всупереч відомостям, викладеним в протоколі №17/10/16, на цих зборах присутні не були. Даний аргумент ОСОБА_1 наводить і в касаційних скаргах, стверджуючи, що судами попередніх інстанцій не надано цьому факту належної оцінки.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Верховний Суд констатує, що ТОВ "Альта-град" та ОСОБА_1 звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами 06.11.2017р. та 04.12.2017р. відповідно. Отже, згідно ст.94 ГПК України в редакції, яка діяла до 15.12.2017р.,  на них був покладений обов'язок послатись в обґрунтування своїх вимог на матеріали, що є у справі або подати їх додатково. ОСОБА_17 Дикий не брав участь у справі в першій інстанції, він мав процесуальний обов'язок довести в апеляційному суді ті обставини, на які він посилається  в апеляційній скарзі як на підставу своїх вимог і заперечень. 

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсутність ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на зборах 17.10.2016р., тому  вищевказане ствердження, наведене ОСОБА_1 і в касаційних скаргах, є лише ствердженням, а не фактом, тоді як рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 в касаційній скарзі стверджує, що в ухвалі Бориспільського міськрайонного суду Київської області (том справи 1 аркуш 234) міститься встановлений слідчим суддею факт відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на зборах 17.10.2016р. Верховний Суд відхиляє дане ствердження скаржника з огляду на наступне. Копія вказаної ухвали входить до копії реєстраційної справи ТОВ "СИСТЕМАБУД", яка досліджувалася судами попередніх інстанцій. Дана ухвала не містить зазначених скаржником відомостей, як встановлених слідчим суддею по справі, а лише містить в собі вказання про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 заявляли про свою відсутність на зборах під час допиту в якості свідків в межах досудового розслідування. 

Верховний Суд відзначає, що апеляційний суд, зазначивши в мотивувальній частині оскаржуваної постанови про те, що не може погодитися із висновком місцевого суду щодо присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на зборах, не пославшись, всупереч вимогам ч.2 ст. ст. 269 ГПК України, на докази такого ствердження, припустився необґрунтованої декларативності, хоча і прийняв правильну по суті постанову про залишення рішення місцевого суду без змін, з чим погоджується Верховний Суд. 

Верховний Суд зазначає, що процесуальний статус ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у справі №911/1853/17 - треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4, яка звернулася з позовом, тому що вважала порушеним саме своє особисте пріоритетне право придбання частки у статутному капіталі господарського товариства. Про відсутність на зборах чи порушення прав інших учасників ТОВ "СИСТЕМАБУД" рішенням зборів від 17.10.2016р. ні позивач в позові, ні інші учасники процесу під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляли. З цих підстав Верховний Суд вважає обґрунтованим залучення ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в якості третіх осіб в апеляційному провадженні, оскільки саме в апеляційних скаргах містився аргумент про відсутність вказаних учасників на зборах.

Стосовно стверджень скаржника ОСОБА_1 про неповноту дослідження обставин справи у суді першої інстанції, Верховний Суд відзначає наступне. Суд першої інстанції розглядає позов в межах вимог, зазначених в позові, на підставі всебічної оцінки аргументів позивача, які той наводить в обґрунтування власної позиції, у взаємному зв'язку з позиціями інших учасників судового процесу та наданими доказами. Повнота, об'єктивність та правомірність такої оцінки перевіряється судами апеляційної та касаційної інстанцій.  Суд першої інстанції у справі №911/1853/17, приймаючи рішення про відсутність підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "СИСТЕМАБУД", приймав це рішення в межах наведених у справі аргументів та вимог, дійшовши висновку про відсутність порушення прав саме позивача. Верховний Суд відзначає, що і у ОСОБА_1, і у будь-яких інших осіб, які не є позивачами у справі №911/1853/17, але вважають, що оспорюване рішення загальних зборів порушує їх права, є право самостійного звернення до суду, яке гарантоване ст. 4 та ст. 5 ГПК України.

Інші  доводи скаржника, викладені у касаційних скаргах, фактично зводяться до переоцінки обставин справи, вирішення питань достовірності доказів (що не є компетенцією Верховного Суду, враховуючи вимоги   ст. 300 ГПК України), запереченням щодо відхилення апеляційним судом клопотань представника ОСОБА_1 та технічним недолікам фіксування судового процесу, в чому Верховний Суд не вбачає процесуальних порушень, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до  статті 309 Господарського процесуального кодексу України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційних скарг 

На підставі вищевикладеного, Верховний Суд, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315 ГПК України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Київської області від 30.08.2017р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2017р. у справі №911/1853/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      О. О. Мамалуй

Суддя                                                                                          Л. В. Стратієнко

Суддя                                                                                                    І. В. Ткач