Постанова
Іменем України
 
30 травня 2018 року 
м. Київ
 
справа № 501/1217/17
провадження № 61-248 св 17
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М., 
 
учасники справи:
позивач | - | ОСОБА_4,
відповідач | - | Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ»,
треті особи: | | професійна спілка працівників морського порту «Чорноморськ», професійна спілка «Солідарність»
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області у складі суддів: Кононенко Н. А.,          Сегеди С. М., Цюри Т. В. від 09 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», треті особи: професійна спілка працівників морського порту «Чорноморськ», професійна спілка «Солідарність», про визнання недійсним положення колективного договору.
 
Встановив:
 
У червні 2017 року ОСОБА_4звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі - ДП «МТП «Чорноморськ»), треті особи: професійна спілка працівників морського порту «Чорноморськ», професійна спілка «Солідарність», про визнання недійсним положення колективного договору.
 
Позовна заява мотивована тим, що він є членом первинної профспілкової організації Професійна спілка працівників морського порту «Чорноморськ» (далі - Профспілка). На рахунок Профспілки відповідач відраховує кошти на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу по 0,3 % від фонду оплати праці членів Профспілки, у той час як на рахунок інших двох профспілок відраховується по 1 % фонду.
 
Профспілка, членом якої він є поставлена в нерівні умови порівняно з іншими профспілками - так як отримує на культурно-масові і спортивно-оздоровчі заходи лише 0, 3 % фонду заробітної плати, тому позивач просив визнати недійсним п. 8.1.8. Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ», оскільки його права як члена Профспілки порушені цим пунктом договору. Зазначає, що своїми діями (бездіяльністю), ДП «МТП «Чорноморськ» порушує його законні права, так як він, працюючи в ДП «МТП «Чорноморськ» має, майже в три рази менші можливості для культурно-масової, фізкультурної роботи та оздоровлення за кошти підприємства ніж ті працівники підприємства, які є членами інших профспілок.
 
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 серпня                2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 - задоволено; визнано недійсним                  п. 8.1.8 Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ».
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, крім того, усі професійні спілки мають рівні права.
 
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 серпня                2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
 
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов висновків про задоволення позову з порушенням норм матеріального права, не з'ясував всіх обставини справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.
 
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції при розгляді справи дійшов односторонніх та передчасних висновків про відмову у задоволенні позову, оскільки своїми діями (бездіяльністю) відповідач грубо порушує права працівників, що суперечить нормам законодавства. 
 
Інші учасники справи не скористалися правом на подання заперечень (відзиву) на касаційну скаргу.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
21 грудня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 передано на розгляд до Верховного Суду.
 
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення апеляційного суду, доводи касаційної скарги не підтверджують неправильного застосування судом при розгляді справи норм матеріального права, порушення норм процесуального права з огляду на наступне.
 
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.
 
Статтею 5 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності» встановлено, що належність чи неналежність до профспілок не тягне за собою будь-яких обмежень трудових, соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод громадян, гарантованих Конституцією України, іншими Законами України.
 
Статтею 10 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності» гарантується, що усі профспілки рівні перед законом і мають рівні права щодо здійснення представництва та захисту прав та інтересів членів профспілки.
 
Частиною другою статті 12 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та частиною другою статті 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», передбачено, що якщо на підприємстві, в установі організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи або організації щодо укладання колективного договору здійснюється об'єднаним представницьким органом, який утворюється цими первинними профспілковими організаціями, за ініціативою будь-якої із них. У цьому випадку кожна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов'язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. Представницький орган утворюється на засадах пропорційного представництва. Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси найманих представників при підписанні колективного договору.
Згідно із статтею  246 КЗпП України первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. 
 
Відповідно до статті  4 Закону України «Про колективні договори і угоди», за наявності на підприємстві кількох профспілок чи їх об'єднань або інших уповноважених трудовими колективами на представництво органів вони повинні сформувати спільний представницький орган для ведення переговорів і укладення колективного договору. 
 
Судами установлено, що позивач є членом первинної профспілкової організації Професійна спілка працівників морського порту «Чорноморськ».
 
Пунктом 8.1.8. Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ»  визначено, що адміністрація зобов'язується перерахувати на рахунок Спілки професіоналів докерів механізаторів морського порту Чорноморськ», кошти на культурно-масову і фізкультурну роботу в розмірі 1 % від фонду оплати праці членів їх профспілок.
 
Адміністрація зобов'язується перераховувавти на рахунок Профспілки робітників морського транспорту морського порту Чорноморськ, кошти на культурно-масову і фізкультурну роботу в розмірі 1 % від фонду оплати праці працівників порту за мінусом сум, перерахованих на ці цілі іншим профспілкам порту. Профспілки ДП «МТП «Чорноморськ» беруть на себе відповідальність за організацію і фінансування культурно-масових і спортивно-оздоровчих заходів.
 
ДП «МТП «Чорноморськ» гарантує рівні права на оздоровлення та участь в культурно-масових заходах працівникам порту, які не є членами профспілок.
 
Втручання в діяльність профспілкових організацій, які діють одночасно на підприємстві та їх члени є одночасно членами двох профспілок та розподіл грошових коштів, які у відповідності до умов колективного договору адміністрацією підприємства виділено стороні Колективного договору, одній із профспілок забороняється.
 
Таким чином, з огляду на сукупність фактичних обставин справи, та те, що вищезазначений колективний договір є чинним, зміни та доповнення в нього, передбачені вимогами Закону України «Про колективні договори і угоди», не вносилися, тому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
 
Апеляційним судом установлено, що ОСОБА_4 не надав доказів на підтвердження того, що саме через брак коштів у профспілки, членом якої він є, не відбулась його поїздка у Нову Зеландію на турнір з ветеранського волейболу .
Доводи касаційної скарги вказаних висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають. 
 
У касаційній скарзі позивач посилається на те, що апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову не дослідив усіх доказів, що вказують на нерівність усіх членів Профспілки. Однак суд апеляційної інстанції надав належну оцінку наданим доказам у справі та обґрунтовано дійшов висновку про те, що позивачем не обґрунтовано належними доказами своїх позовних вимог.
 
Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Підстави для скасування судового рішення відсутні, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.
 
Враховуючи наведене, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 Розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, 
 
Постановив:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Рішення апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року залишити без змін. 
 
Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на ОСОБА_4. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                       В. В. Пророк 

                                                                                                                      В.С. Висоцька

                                                                                                                      І.М. Фаловська