ПОСТАНОВА
Іменем України

13 липня 2018 року 
Київ
справа №757/22356/13-а
адміністративне провадження №К/9901/17579/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Гриціва М.І., 
суддів: Берназюка Я.О., Гімона М.М., Коваленко Н.В., Мороз Л.Л.,
розглянув у порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 05 травня 2016 року у справі за його позовом до Пенсійного фонду України (далі - ПФУ), управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області (далі - управління ПФУ) про поновлення виплати пенсії,  -
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив: визнати протиправною бездіяльність ПФУ та управління ПФУ щодо відновлення та виплати йому пенсії по інвалідності, як особі, яка постійно проживає за межами України; зобов'язати поновити виплату пенсії по інвалідності з 07 жовтня 2009 року за межі України.
Печерський районний суд міста Києва постановою від 06 грудня 2013  року у задоволенні позову відмовив.
Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 28 березня 2014 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове - про часткове задоволення позову.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 05 травня 2016 року на підставі пункту 1 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), у редакції чинній на час прийняття рішення, відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою позивача.
Своє рішення мотивував тим, що відповідно до статті 183^2 КАС у разі оскарження в апеляційному провадженні постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.
Позивач не погодився із цим рішенням суду касаційної інстанції і 20 січня 2017 року звернувся із заявою про перегляд і скасування ухвали Вищого адміністративного суду України від 05 травня 2016 року.
Як видно зі змісту заяви, просив Верховний Суд України переглянути оспорене рішення відповідно до пункту 2 частини першої статті 237 КАС, у редакції чинній на час звернення із заявою, з підстави неоднакового застосування касаційним судом положень статті 183^2 КАС, що, на думку заявника, підтверджується ухвалами Вищого адміністративного суду України від 22 квітня та 28 липня 2014 року (справи №№  К/800/9183/14, К/800/40768/14 відповідно).
Верховний Суд України ухвалою від 28 лютого 2017 року відкрив провадження у справі.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017  року №  2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ).
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень КАС у редакції Закону №  2147-VIII заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше. 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень КАС в редакції Закону № 2147-VIII заяви і скарги, зазначені в підпунктах 1, 3 - 6 цього пункту, передаються відповідно до Касаційного адміністративного суду, Великої Палати Верховного Суду за розпорядженням керівника апарату суду, до якого подані такі заяви і скарги, протягом тридцяти днів з дня набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
На підставі наведених вище вимог підпунктів 1, 7 пункту 1 Перехідних положень КАС в редакції Закону № 2147-VIII керівник апарату Верховного Суду України розпорядженням від 12 січня 2018 року №  20/0/19-18 передав заяву ОСОБА_1 до Касаційного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 лютого 2018 року для розгляду заяви ОСОБА_1 визначено суддю-доповідача Гриціва М.І. та колегію суддів.
Ухвалою судді Касаційного адміністративного суду у Верховному Суді від 12 липня 2018 року визначено розгляд заяви провести колегією суддів у складі п'яти суддів.
В аспекті заявленого неоднакового правозастосування Верховний Суд перевірив матеріали справи і дійшов висновку про таке.
Відповідно до частини першої статті 237 КАС судові рішення в адміністративних справах можуть бути переглянуті Верховним Судом України з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.
Проте аналіз рішення суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, та рішень, копії яких надано для порівняння, не дає підстав вважати, що суд неоднаково застосував зазначені норми права.
Так, в оскаржуваній ухвалі Вищий адміністративний суд України виходив із того, що заявник оскаржив рішення апеляційного суду, прийняте у письмовому провадженні, за наслідками перегляду постанови суду першої інстанції, прийнятої у скороченому провадженні, які відповідно до частини десятої статті 183^2 КАС касаційному оскарженню не підлягають.
Тоді як ухвалами суду касаційної інстанції, наданими для порівняння, цей суд відкрив касаційне провадження у справі, розгляд якої хоча в суді першої інстанції і проводився у порядку скороченого провадження, проте в апеляційному суді відбувся за загальними правилами КАС. Дані обставини вбачаються з постанови Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2013 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2014  року у справі № 757/26086/13-а; постанови Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2013 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року у справі № 757/23387/13-а, розміщених у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що у наданих для порівняння рішеннях відсутнє інше, ніж в оскаржуваному рішенні, застосування норм процесуального права, про які йдеться у заяві ОСОБА_1 
Враховуючи те, що обставини, які стали підставою для перегляду справи Верховним Судом, не підтвердилися, у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити. 
З огляду на викладене, керуючись підпунктами 1, 7 пункту 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
постановив:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий                                                                       М.І.  Гриців
Судді:                                                                                        Я.О.  Берназюк
                                                                                                  М.М. Гімон 
                                                                                                        Н.В.  Коваленко          
                                                                                                     Л.Л. Мороз