ПОСТАНОВА
Іменем України

13 березня 2018 року 
Київ
справа №335/7127/17(2-а/335/323/2017)
адміністративне провадження №К/9901/3842/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого Гриціва М.І., 
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2017 року (суддя Рибалко Н.І.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року (судді Мельник В.В., Сафронова С.В., Чепурнов Д.В.) в адміністративній справі № 335/7127/17 (2а/335/323/2017) за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району (далі - Управління) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -
встановив:
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом з вимогами визнати протиправними дії Управління про нарахування та виплату йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік у розмірі меншому, ніж встановлений статтею 13 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII), стягнути з Управління на його користь недоплачену суму щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік, передбачену статтею 13 цього Закону. 
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя постановою від 07 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовив.
Рішення обґрунтував тим, що у 2017 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни здійснюється в розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.  
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 16 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Позивач не погодився із рішенням суду першої та апеляційної інстанцій і подав касаційну скаргу про їх скасування. Просить постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що поза увагою суду залишилися положення частини третьої статті 2 Закону, згідно з якою нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права та пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. У зв'язку із цим вважає, що суди неправильно застосували норми матеріального права.
На касаційну скаргу Управління надіслало відзив, в якому наведено заперечення щодо вимог касаційної скарги та додано доказ надсилання копії відзиву позивачу. 
Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.
Судами встановлено, що є ОСОБА_1 є учасником бойових дій та інвалідом війни ІІ групи, перебуває на обліку в Управління як особа, на яку поширюється дія Закону № 3551-XII.
Представник позивача зверталася до Управління із запитом щодо отриманої разової грошової допомоги ветеранам війни до 5 травня у 2017 році. Листом від 16 травня 2017 року № 08-04/2581 Управління повідомило, що виплата щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік здійснювалась відповідно до чинного законодавства з урахуванням Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 року № 223 «Про деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - постанова № 223).
Відповідно до частини п'ятої статті 13 Закону № 3551-XII щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.
Пунктом 20 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 107-VI) частину п'яту статті 13 Закону № 3551-XII викладено у такій редакції: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, пункт 20 розділу II Закону № 107-VI. 
Статтею 17^1 Закону № 3551-XII передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. 
Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. 
Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (далі - Закон ), який набув чинності 01 січня 2015 року, розділ VІ Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.
На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 223, якою визначив, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: інвалідам війни 2 групи - 3100 грн.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.
Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Валентина Ніканорівна Великода проти України" висловив правову позицію, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Суд зауважив, що першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначив, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.
Із набуттям чинності Закону № 79-VІІІ Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого статтею 12 Закону № 3551-XII.
Посилання позивача про те, що для визначення розміру разової грошової допомоги інваліду війни 2 групи необхідно застосовувати не положення постанови № 223, а положення частини п'ятої статті 13 Закону № 3551-XII є безпідставними. Положеннями Закону № 79-VІІІ розділ VІ Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26 про те, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Постановою № 223, яка прийнята на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України, не визнана Конституційним Судом України неконституційною, отже положення цього нормативного акту підлягають застосуванню при визначенні суми допомоги до 5 травня у 2017 році.
Суд визнає, що суд першої апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанції без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, - 
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                М.І. Гриців
Судді          :                                                                                Я.О. Берназюк
                                                                                          Н.В. Коваленко