ПОСТАНОВА
Іменем України

11 квітня 2018 року 
Київ
справа №826/11813/16
провадження №К/9901/17833/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 826/11813/16
за позовом ОСОБА_3 до Голови Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєвої Людмили Антонівни, за участю третьої особи: Київський слідчий ізолятор про визнання бездіяльності протиправною, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва,прийняту12 липня 2017 року у складі судді Качура І.А., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду,постановлену 05 жовтня 2017 рокув складі колегії суддів: головуючого - Грибан І.О., суддів: Беспалова О.О., Парінова А.Б.,
в с т а н о в и в :
Усерпні 2016 року ОСОБА_3(далі також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Голови Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєвої Людмили Антонівни, за участю третьої особи: Київський слідчий ізолятор, в якому просив:
визнати протиправним бездіяльність голови Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєвої Людмили Антонівни, яка виразилась у ненаданні довідки з підписом голови суду скріплену гербовою печаткою суду - про підтвердження надходження грошових коштів на депозитний рахунок Солом'янського районного суду міста Києва, згідно квитанції від 01 червня 2016 року № 32022317 на суму 1 218 000 гривень (один мільйон двісті вісімнадцять тисяч гривень 00 копійок), внесених ОСОБА_1 в якості застави за ОСОБА_3, згідно ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2015 року по справі №    1-кс/760/1763/15 (пр.760/7521/15-к) на адресу Київського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області ДПтС України.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що вважає дії голови Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєвої Людмили Антонівни щодо ненаданні довідки з підписом скріпленої гербовою печаткою суду - про підтвердження надходження грошових коштів на депозитний рахунок Солом'янського районного суду міста Києва, згідно квитанції від 01 червня 2016 року № 32022317 на суму 1 218 000 грн. - протиправними та такими, що порушують права ОСОБА_3, у зв'язку з чим останній протиправно утримувався в Київському слідчому ізоляторі з 02 червня 2016 року по 05 серпня 2016 року.
Окружний адміністративний суд  міста Києва постановою від 12 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовив.
У касаційній скарзі представник позивача, посилаючись на те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій були винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки судів не відповідають обставинам справи, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - КАС України) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З матеріалів справи вбачається, що 07 червня 2016 року захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з адвокатським запитом №    0087/8338/ДР від 07 червня 2016 року, в якому просив надати довідку про підтвердження надходження грошових коштів на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва згідно квитанції № 32022317 на суму 1 218 000 гривень, внесених ОСОБА_1 в якості застави за ОСОБА_3 згідно ухвали слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2015 року в справі №    760/7521/15-к.
Листом № 2.6/6/2016 від 16 червня 2016 року за підписом голови Солом'янського районного суду м. Києва було відмовлено у видачі зазначеної вище довідки, оскільки з виписки Управління Державної казначейської служби України у Солом'янському районі м. Києва від 01 червня 2016 року вбачається, що грошові кошти в розмірі 1 218 000 гривень з призначенням платежу: «Застава за ОСОБА_3 згідно ухвали суду від 11 квітня 2015 року у справі № 760/7521/15-к (№1-кс/760/1763/15) відОСОБА_1» надійшли на депозитний рахунок 37319001004186 Солом'янського районного суду м.    Києва лише 01 червня 2016 року, тобто після закінчення строку дії ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року. 
В подальшому, 05 серпня 2016 року на адресу Київського слідчого ізолятора управлінні Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області за підписом голови Солом'янського районного суду м. Києва було направлено довідку разом з копією квитанції про внесення застави та копією виписки з рахунку № 37319001004186.
Вважаючи бездіяльність голови Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєвої Людмили Антонівни щодо несвоєчасного надання довідки з підписом скріпленої гербовою печаткою суду про підтвердження надходження грошових коштів на депозитний рахунок суду протиправною, позивач звернувся з даним позовом в суд.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого  погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того що протиправної бездіяльність відповідача, що виразилась у ненаданні довідки з підписом скріпленим гербовою печаткою суду - про підтвердження надходження грошових коштів на депозитний рахунок Солом'янського районного суду міста Києва не встановлено.

Верховний Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанції та зазначає наступне. 
Відповідно до статті 182 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов'язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов'язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Частиною четвертою статті 202 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Пунктом 6 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 11 січня 2012 року, передбачено, що підтвердженням внесення коштів на депозитний рахунок суду є платіжний документ з відміткою банку про виконання, який надається слідчому, прокурору або суду, який здійснює кримінальне провадження.
Внутрішньо-загальним документом, який підтверджує факт внесення грошових коштів на депозитний рахунок суду та який пред'являється державним органам пенітенціарної служби є довідка за підписом голови суду, яка скріплюється гербовою печаткою суду.
Відповідно до частини першої статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до частини четвертої статті 199 КПК України слідчий суддя зобов'язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Правила обрання запобіжного заходу визначені Главою 18 Кримінального процесуального кодексу України, а саме статтями 177, 178, 183, 193, 376 КПК України.
Частина перша статті 331 КПК України передбачає, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов'язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Разом з тим, частиною четвертою статті 202 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Частиною першою статті 203 КПК України визначено, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.
Судами встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2015 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 1 218 000 гривень.
Ухвалами Солом'янського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року, 30 червня 2015 року, 23 вересня 2015 року, 20 листопада 2015 року, 21 грудня 2015 року, 15 лютого 2016 року, 12 квітня 2016 року, 09 червня 2016 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На момент внесення грошових коштів в розмірі 1 218 000 гривень тривала дія ухвали суду від 12 квітня 2016 року, якою запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом був продовжений до 10 червня 2016 року до 17 год. 00 хв.
При цьому, зі змісту вказаної ухвали не вбачається, що при її постановленні обговорювалося питання дії альтернативного запобіжного заходу застосованого судом при постановленні ухвали.
09 червня 2016 року до Солом'янського районного суду м. Києва від захисника ОСОБА_2 надійшла заява про роз'яснення ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року, якою обвинуваченому був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .
Ухвалою суду від 03 серпня 2016 року роз'яснено ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року, зі змісту якої вбачається, що при постановлені судом вказаної ухвали про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою запобіжний захід відносно обвинуваченого діє в обсязі, встановленому ухвалою слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2015 року.
04 серпня 2016 року захисник обвинуваченого подав до суду заяву, яка зареєстрована за вх. № 59551, в якій просив надати та направити на адресу Київського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області довідку про підтвердження надходження грошових коштів на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва.
В подальшому, 5 серпня 2016 року на адресу Київського слідчого ізолятора управлінні Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області за підписом голови Солом'янського районного суду м. Києва було направлено довідку разом з копією квитанції про внесення застави та копією виписки з рахунку № 37319001004186.
Тобто, довідка про внесення застави була видана на підставі ухвали від 03 серпня 2016 року, в якій суд роз'яснив ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року.
Повноваження голови місцевого суду визначені статтею 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої голова місцевого суду:
1) представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами;
2) визначає адміністративні повноваження заступника голови місцевого суду;
3) контролює ефективність діяльності апарату суду, погоджує призначення на посаду керівника апарату суду, заступника керівника апарату суду, а також вносить подання про застосування до керівника апарату суду, його заступника заохочення або накладення дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства;
4) видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв'язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ;
5) повідомляє Вищу кваліфікаційну комісію суддів України та Державну судову адміністрацію України, а також через веб-портал судової влади про вакантні посади суддів у суді у триденний строк з дня їх утворення;
6) забезпечує виконання рішень зборів суддів місцевого суду;
7) організовує ведення в суді судової статистики та інформаційно-аналітичне забезпечення суддів з метою підвищення якості судочинства;
8) сприяє виконанню вимог щодо підвищення кваліфікації суддів місцевого суду;
9) вносить на розгляд зборів суду пропозиції щодо кількості та персонального складу слідчих суддів;
10) здійснює інші повноваження, визначені законом.
При цьому, в силу положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя є незалежним та не підзвітним у розгляді питань щодо розгляду справ, що знаходяться у його провадженні.
Голова відповідного суду, здійснюючи адміністративні функції, не наділений повноваженнями вирішувати питання, що стосуються розгляду справ, які знаходяться в провадженні суддів цього суду, не має права вирішувати питання, пов'язані з розглядом таких справ замість судді, у провадженні якого перебуває справа, або давати йому будь-які вказівки з цього приводу, а також здійснювати контроль за дотриманням порядку винесення головуючим суддею відповідного рішення у конкретній справі та законністю і обґрунтованістю винесеного цим суддею рішення. 
Отже, голова суду не має повноважень перевіряти правовий зміст судових рішень, питання законності та обґрунтованості прийнятих у справах судових рішень, як і правомірності вчинених суддями процесуальних дій під час розгляду справ. 
Відтак, у відповідача були відсутні підстави для видання довідки до постановлення ухвали від 03 серпня 2016 року, якою роз'яснено ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року.
За такого правового врегулювання, враховуючи те, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи, або нездійснення суб'єктом владних повноважень дій, які випливають із його повноважень на виконання вимог чинного законодавства та впливають на права, свободи та інтереси фізичної чи юридичної особи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що з боку відповідача відсутня бездіяльність, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог також відсутні.
Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для  скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 рокуу цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                М.І. Смокович 
Судді                                                                                          О.В. Білоус
                                                                                                                        Т.Г. Стрелець