П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 березня 2018 року 
Київ
справа №502/1664/16-а
адміністративне провадження №К/9901/1048/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого – Стрелець Т. Г.,
суддів – Білоуса О. В., Желтобрюх І. Л.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №502/1664/16-а    
за позовом   ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТВО військового комісара Кілійського районного військового комісаріату Одеської області Шевченка Миколи Костянтиновича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою  Кілійського районного військового комісаріату Одеської області на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 18 травня 2017 року, прийняту у складі головуючого - Балана М.В., та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Потапчука В.О., суддів - Семенюка Г.В., Шеметенко Л.П.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.У серпні 2016 року ОСОБА_1 подав позовну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТВО військового комісара Кілійського районного військового комісаріату Одеської області Шевченка Миколи Костянтиновича , в якій просив:
-          скасувати постанову Кілійського районного військового комісаріату Одеської області № 33 від 06.07.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч. 1 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень;
-          стягнути із відповідача понесені позивачем судові витрати.
2.          В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він займає посаду Мирнівського сільського голови Кілійського району Одеської області. 21.072016 року поштою отримав постанову № 33, винесену ТВО військового комісара Кілійського районного військового комісаріату Одеської області ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч. 1 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 15 «Положення про військово – транспортний обов`язок», а саме - не подав у строк до 20.06.2016 року відомості про наявність і технічний стан транспортних засобів і техніки. 
Після отримання постанови, позивач звернувся до військового комісаріату та отримав копію складеного на нього протоколу № 33 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 ч. 1 КУпАП, датований 30.06.2017 року. 
Позивач не заперечує, що дійсно станом на 30.06.2017 року відомості про технічний стан транспортних засобів та техніки, яка наявна у сільській раді були складені, однак у письмовому вигляді до районного комісаріату у строк до 20.06.2017 року подані не були. Це обумовлено тим, що у грудні 2015 року вказаний звіт надавались до РВК та станом на 20.06.2017 року жодних змін не відбулося. Позивач у телефонному режимі повідомив про це військового комісара і останній погодився, що звіт поштою надсилати немає потреби, а у подальшому, коли хтось з працівників сільської ради буде у відрядженні у м. Кілія, завезе звіт до РВК. Про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення позивачеві відомо не було, права та обов`язки йому не роз`яснювались і копію протоколу він не отримував. 
Крім того, позивача не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду адміністративної справи відносно нього, чим порушено його право надавати докази та пояснення, а також - на отримання юридичної допомоги.
На підставі викладеного позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову № 33 від 06.07.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч. 1 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3. 18 травня 2017 року постановою Кілійського районного суду Одеської області  суд вирішив:
3.1.Позов задовольнити частково.
3.2.Постанову № 33 від 06.07.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч. 1 КУпАП і, накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень – скасувати, провадження по справі закрити.
3.3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4.Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час розгляду посадовою особою справи про адміністративні правопорушення було порушено право ОСОБА_1 на захист, що, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 293 КУпАП, є підставою для скасування постанови і направлення справи на новий розгляд.  Приймаючи до уваги, що на день розгляду справи судом закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 1 ст. 38 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.26 вересня 2017 року в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду суд вирішив: 
5.1.Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – залишити без задоволення.
5.2.Постанову Кілійського районного суду Одеської області від 18 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ТВО військового комісара Кілійського районного військового комісаріату Одеської області Шевченко Миколи Костянтиновича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу - залишити без змін.
6.Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивач був позбавлений можливості належним чином ознайомитися з висунутими проти нього обвинуваченнями та доказами, а також адекватно їх оцінити і розробити стратегію свого захисту. Відповідно, оскільки на день розгляду справи судом закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 1 ст. 38 КУпАП, справа підлягає закриттю.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Кілійський районний військовий комісаріат Одеської області подав касаційну скаргу.
7.1.У касаційній скарзі просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
7.2.У касаційній скарзі не було заявлено інших клопотань.
8. Верховний Суд ухвалою від 9 січня 2018 року відкрив касаційне провадження за скаргою Кілійського районного військового комісаріату Одеської області на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 18 травня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року.
9.Позивач відзиву на касаційну скаргу не надавав.
ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
10. В обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив наступне.
Згідно з п. 15 «Положення про військово – транспортний обов`язок», затвердженого Постановою КМУ № 1921 від 28.12.2000 року з наступними зміна та доповненнями, керівники підприємств, установ та організацій подають військовим комісаріатам щороку до 20 червня та 20 грудня інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за встановленою формою. 
Станом на 20.06.2016 року Мирнівський сільський голова Кос Ігор Петрович такий звіт до Кілійського РВК не подав. 
30.06.2016 року відповідальний виконавець мобілізаційного відділення Кілійського РВК старший солдат ОСОБА_3 та заступник військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 – начальник мобілізаційного відділення майор ОСОБА_4 прибули до будівлі Мирнівської сільської ради для складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення. 
В кабінеті сільського голови у присутності ОСОБА_4 та працівника військово-облікового столу сільської ради ОСОБА_5 ОСОБА_1 було роз`яснено суть вчиненого ним адміністративного правопорушення та ОСОБА_3 склав відносно нього протокол № 33 від 30.06.2016 року за ст. 210-1 ч. 1 КУпАП. 
У протоколі також було зазначено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 06.07.2016 року, о 10.00 годині, в приміщенні Кілійського РВК за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Богдана Хмельницького, 70. 
Отримавши копію протоколу та ознайомившись з його змістом, ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу, надання пояснень та засвідчення факту, що він отримав копію протоколу у присутності вищевказаних осіб.
Працівник військово-облікового столу сільської ради ОСОБА_5 також відмовилась від підписання протоколу про адміністративне правопорушення №33 від 30.06.2016 року, мотивувавши це тим, що вона працює у сільській раді та перебуває у трудових відносинах з ОСОБА_1 . 
Після складання протоколу представники Кілійського РВК відбули на проведення перевірки СВК «Дружба», яке розташовано у с. Мирне, Кілійського району, Одеської області. 
Під час складання адміністративного протоколу № 33 від 30.06.2016 року, ОСОБА_5 декілька разів на мобільний телефон дзвонив бухгалтер СВК «Дружба» та цікавилась чи не пішли ще працівники РВК з сільради. 
Оскільки ОСОБА_1 06.07.2016 року до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, адміністративну справу було розглянуто за його відсутності. 
За наслідками розгляду адміністративної справи ТВО військового комісара Кілійського районного військового комісаріату Одеської області ОСОБА_2 було винесено постанову № 33 згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч. 1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.
11. Позивач відзиву на касаційну скаргу не подавав.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
12. Згідно з п. 15 «Положення про військово транспортний обовязок», затвердженого Постановою КМУ № 1921 від 28 грудня 2000 року з наступними зміна та доповненнями, керівники підприємств, установ та організацій подають військовим комісаріатам щороку до 20 червня та 20 грудня інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за встановленою формою.
13. Станом на 20 червня 2016 року Мирнівський сільський голова Кос І.П. такий звіт до Кілійського РВК не подав. 30 червня 2016 року відповідальний виконавець мобілізаційного відділення Кілійського РВК старший солдат ОСОБА_3 та заступник військового комісара Кілійського РВК начальник мобілізаційного відділення майор ОСОБА_4 прибули до будівлі Мирнівської сільської ради для складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.
14. В кабінеті сільського голови у присутності ОСОБА_4 та працівника військово-облікового столу сільської ради ОСОБА_5 ОСОБА_1 було роз`яснено суть вчиненого ним адміністративного правопорушення та ОСОБА_3 склав відносно нього протокол № 33 від 30 червня 2016 року за ст. 210-1 ч. 1 КУпАП. У протоколі також було зазначено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 06 липня 2016 року, о 10.00 годині, в приміщенні Кілійського РВК за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Богдана Хмельницького, 70. Отримавши копію протоколу та ознайомившись з його змістом ОСОБА_1 від письмових пояснень, від підписання протоколу та від засвідчення факту, що він отримав копію протоколу у присутності вищевказаних осіб відмовився. Працівник військово-облікового столу сільської ради ОСОБА_5 також відмовилась від підписання протоколу про адміністративне правопорушення № 33 від 30 червня 2016 року мотивувавши це тим, що вона працює у сільській раді та перебуває у трудових відносинах з ОСОБА_1 .
15. Після складання протоколу представники Кілійського РВК відбули на проведення перевірки СВК «Дружба», яке розташовано у с. Мирне, Кілійського району, Одеської області.
16. Оскільки ОСОБА_1 06 липня 2016 року до приміщення Кілійського РВК не прибув, адміністративну справу було розглянуто за його відсутності. За наслідками розгляду адміністративної справи ТВО військового комісара Кілійського районного військового комісаріату Одеської області Шевченко М.К. було винесено постанову № 33 згідно з якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 ч. 1 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 510 гривень.
17. Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
18. Конституція України.
18.1 Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Кодекс адміністративного судочинства України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
19.1 Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
19.2 Стаття 6. Кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи в адміністративному суді будь-якої інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.
19.3 Частина 4 статті 70. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
19.4 Частина 2 статті 71. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

20. Кодекс України про адміністративні правопорушення.
20.1 Стаття 7. Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
20.2 Частина 1 статті 210-1 Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
20.3 Стаття 254. Про  вчинення  адміністративного  правопорушення  складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником   громадської   організації  чи  органу  громадської самодіяльності.  Протокол  про  адміністративне  правопорушення,  у  разі його оформлення,  складається  у  двох  екземплярах,  один  з  яких під розписку  вручається  особі,  яка притягається до адміністративної відповідальності.
20.4  Стаття 268. Особа,  яка притягається до адміністративної відповідальності має  право:  знайомитися  з  матеріалами справи, давати пояснення, подавати   докази,   заявляти   клопотання;  при  розгляді  справи користуватися  юридичною  допомогою  адвоката,  іншого  фахівця  у галузі  права,  який  за  законом  має  право  на надання правової допомоги  особисто  чи  за  дорученням  юридичної особи, виступати рідною  мовою  і  користуватися  послугами  перекладача,  якщо  не володіє  мовою,  якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.  Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи,   яка   притягається   до   адміністративної відповідальності.  Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише  у  випадках,  коли  є  дані  про  своєчасне  її сповіщення  про  місце  і  час  розгляду  справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
20.5 Стаття 271. У розгляді справи про адміністративне  правопорушення  можуть брати  участь  адвокат,  інший  фахівець  у галузі права,  який за законом має право на надання  правової  допомоги  особисто  чи  за дорученням  юридичної  особи.  Ці  особи мають право знайомитися з матеріалами справи;  заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його  запросила,  від  її  імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи),  який розглядає  справу,  а  також  мають  інші права, передбачені законами України.
20.6 Стаття 293. Орган  (посадова  особа)  при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах,  передбачених  нормативним актом про відповідальність за  адміністративне  правопорушення,  з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
20.7 Частина 1 статті 38. Адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
20.8 Пункт 7 частини 1 статті 247. Провадження в справі про  адміністративне  правопорушення  не може бути  розпочато,  а  розпочате  підлягає  закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
21. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010 року (Заява № 17444/04).
Вимоги п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід розглядати як конкретний аспект права на справедливий судовий розгляд, гарантований п. 1 ст. 6 Конвенції, що передбачає право мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту, що означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є “необхідним” для підготовки основного розгляду справи. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи. Обмеження зазначених прав є порушенням п. 3 ст. 6 Конвенції, взятого в поєднанні з п. 1 ст. 6 Конвенції. 

V.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
22. Аналізуючи доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено принцип неможливості притягнення до адміністративної відповідальності інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, уповноважений орган має повно та об`єктивно дослідити всі обставини у справі, оцінити доводи обох сторін та прийняти рішення, постановлене на основі суворого додержання законності.
23. Статтею 268 КУпАП встановлена обов`язковість розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до   адміністративної відповідальності. 
Колегія суддів зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення може відбуватися за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, які підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи або у випадку надходження від неї клопотання про відкладення розгляду.
24. Враховуючи те, що представником відповідача не надано будь-яких документів, що підтверджують належне повідомлення позивача про час і місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, суди дійшли вірних висновків про порушення відповідачем прав позивача, гарантованих статтями 268 та 271 КУпАП та є підставою для скасування оскаржуваної постанови як такої, що прийнята без дотримання встановленої законом процедури.
25. Колегія суддів також звертає увагу на те, що норми статті 38 КУпАП встановлюють строк, протягом якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності з моменту виявлення правопорушення. Зважаючи на те, що суди дійшли вірного висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування, беручи до уваги ту обставину, що строки, встановлені статтею 38 КУпАП, на час судового розгляду минули, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій про наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
26. Відповідно до частин першої – третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
27. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
28. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, а тому у задоволенні касаційної скарги слід відмовити.
29. Враховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу Кілійського районного військового комісаріату Одеської області залишити без задоволення.
2. Постанову Кілійського районного суду Одеської області від 18 травня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                    Т.Г.Стрелець          
Судді                                                                                       О.В.Білоус
І.Л.Желтобрюх