ПОСТАНОВА
Іменем України

18 квітня 2018 року 
Київ
справа №718/891/16-а
провадження №К/9901/11067/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Стрелець Т. Г., Шарапи В.М, 
розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 718/891/16-а
за позовом  ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Чернівцях Малиша Миколи Юрійовича, за участі третьої особи - Управління патрульної поліції у місті Чернівцях департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Управління патрульної поліції у місті Чернівці департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області, прийняту 6 червня 2016 року у складі головуючого судді Мізюка В.М., та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду, постановлену 6 вересня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Курка О.П., суддів: Совгири Д.І., Білоуса О.В.,
в с т а н о в и в :
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Чернівцях Малиша Миколи Юрійовича, за участі третьої особи - Управління патрульної поліції у місті Чернівцях департаменту патрульної поліції Національної поліції України в якому просив: 
визнати дії інспектора роти  № 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Чернівцях рядового Малиша Миколи Юрійовича щодо складання постанови серії ПС2 №640607 від 04 травня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425,00 гривень, за порушення частини першої статті 121, частини 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) незаконними;
визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 №640607 від 04 травня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення.
В мотивування позову позивач зазначав, що 04 травня 2016 року близько 20:50 години, керуючи автомобілем «RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Хотинській в місті Чернівці він був зупинений інспектором поліції Малишем М.Ю., який вказав, що в його автомобіля несправний габарит та попросив надати документи на автомобіль, зокрема, поліс обов'язкового страхування. Зазначає, що оскільки автомобілем користуються декілька осіб, він не зміг одразу знайти поліс обов'язкового страхування, а тому пред'явив талон до обов'язкового страхування та картку міжнародного страхування. Не бажаючи чекати доки він знайде необхідний документ інспектор поліції незаконно, без складання протоколу, виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 121 та частиною 1 статті 126 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу. 
Вважаючи постанову ПС2 №640607 від 04 травня 2016 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. неправомірною, ОСОБА_1 звернувсь до суду з вимогою про визнання дій інспектора неправомірними та скасування постанови.
Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 6 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2016 року, позовні вимоги задоволено.
Визнано незаконними дії інспектора роти №4 батальйону УПП в м Чернівцях рядового Малиша Миколи Юрійовича щодо складання постанови серії ПС2 № 640607 від 04 травня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення про застосування до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення частини 1 статті 121, частини 1 статті 126 КУпАП.
Постанову серії ПС2 № 640607 від 04 травня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення визнано протиправною та скасовано.
Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У касаційній скарзі Управління патрульної поліції у місті Чернівці департаменту патрульної поліції Національної поліції України посилаючись на порушення судами першої та  апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованих рішень, просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, яким відмовити у задоволенні в повному обсязі.
В обґрунтування касаційної скарги також зазначали, що  судами не надано оцінку змінам у законодавстві, що регулює порядок притягнення до адміністративної відповідальності, в результаті чого ухвалено незаконне та необґрунтоване рішення.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 травня 2016 року інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Чернівці Малишем М.Ю. відносно ОСОБА_1 було складено постанову ПС2 № 640607 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 та частиною 1 статті 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.
Відповідно до змісту постанови 04 травня 2016 року о 20:58 годині, позивач, керував транспортним засобом «Рено Кенго» в місті Чернівці, по вулиці Хотинська, 2Е, державний номерний знак НОМЕР_1, з несправними габаритами, чим порушив п.п. 31.6. б Правил дорожнього руху України, при перевірці документів виявлено, що у водія відсутній поліс страхування чим порушено п.п. 2.1.ґ Правил дорожнього руху України.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 04 травня 2016 року керуючи автомобілем він був зупинений інспектором поліції Малишем М.Ю., який вказав, що в його автомобіля несправний габарит. ОСОБА_1 не заперечував проти наявності несправних габаритів, однак повідомив, що до моменту зупинки йому було про це невідомо, зазначив що усуне зазначені несправності на найближчій станції технічного обслуговування. 
Щодо відсутності полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності зазначав, що оскільки автомобілем користуються декілька осіб, він не зміг одразу знайти поліс обов'язкового страхування, а тому пред'явив  талон до обов'язкового страхування та картку міжнародного страхування. Однак, інспектор поліції не бажаючи чекати доки він знайде необхідний документ незаконно, без складання протоколу, виніс постанову.
Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що відповідачем було порушено порядок та процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не досліджено доказів та не надано можливості позивачу надати пояснення та заявити клопотання.
Верховний Суд в цілому не погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанції, а рішення судів вважає помилковим, з урахуванням такого.
Посилання судів першої та апеляційної інстанції на статтю 258 КУпАП з підстав того, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідач зобов'язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, суд вважає достатньо необґрунтованими, враховуючи таке.
Аналіз положень частин першої - третьої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється:
1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті;
2) у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
3) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
Частина друга статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Таким чином під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, в тому числі, передбаченого статтею 121, 126 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов'язок складати протокол про адміністративне правопорушення.
Щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови за місцем вчинення, необхідно зазначити наступне.
У оскаржуваних рішеннях суди першої та апеляційної інстанції посилаються на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015  та Правову позицію Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 01 липня 2015 року.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення" та Правова позицію Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України в узагальненому науково-консультативному висновку "Застосування положень статті 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП" від 01 липня 2015 року приймались до внесення змін у статтю 258 КУпАП.
Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.
З огляду на вищезазначене, висновки судів попередніх інстанцій про порушення відповідачем вимог ст.276, 283, 245, 268 КУпАП є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Відповідно до підпункту «б» пункту 31.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху) забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.
Відповідно підпункту «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Судами попередніх інстанцій встановлено, та не було спростовано позивачем, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з несправними габаритами, чим порушив п.п. 31.6. б Правил дорожнього руху України та на вимогу інспектора не надав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності чим порушено п.п. 2.1.ґ Правил дорожнього руху України.
Доводи позивача, про те, що на момент зупинки йому не було невідомо про несправні габарити та на той факт, що автомобілем користуються декілька осіб, у зв'язку з чим він не зміг вчасно знайти поліс обов'язкового страхування, Верховний Суд до уваги не приймає, оскільки зазначені обставини не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Будь-яких інших обґрунтованих доказів, щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови від 04 травня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення судами не встановлено.
Відповідно, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо відсутності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального права, колегія суддів вважає, що фактичні обставини справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, але неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, відповідно до повноважень, наданих статтею 349 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вважає необхідним їх судові рішення скасувати та відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Чернівці департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.
Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 6 червня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2016 року у цій справі скасувати.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Чернівцях Малиша Миколи Юрійовича, за участі третьої особи - Управління патрульної поліції у місті Чернівцях департаменту патрульної поліції Національної поліції України  про визнання дій незаконними, визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення та її скасування - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                М. І. Смокович 
Судді                                                                                          Т. Г. Стрелець
                                                                                                              В.М. Шарапа