ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/24880/15 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Мачульського Г.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 (головуючий суддя Корсакова Г.В., судді Скрипка І.М., Хрипун О.О.) та ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2017 (суддя Паламар П.І.) про повернення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс" у справі №910/24880/15 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс"
до 1) Публічного акціонерного товариства "Сбербанк",
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд"
про визнання договору недійсним
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.09.2017 у справі № 910/24880/15 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс" з доданими до неї документами повернуто без розгляду на підставі п. 5 ст. 63 ГПК України.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, ТОВ "Аромасервіс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказану ухвалу місцевого господарського суду.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 у справі №910/24880/15 оскаржувану ухвалу залишено без змін з підстав невідповідності позовної заяви ТОВ "Аромасервіс" приписам ст. 26 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого вона підлягає поверненню на підставі пункту 5 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України.
20.11.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс" подало касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2017 у справі № 910/24880/15, в якій просить оскаржувані рішення скасувати, справу передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.  
Касаційна скарга обґрунтована порушенням господарськими судами норм процесуального права. 
Аргументуючи доводи касаційної скарги скаржник зазначає, що вимоги ТОВ "Аромасервіс", яке є акціонером ПрАТ "Харківський коксовий завод", не тільки є тотожними, а й безпосередньо стосуються предмету спору між позивачем і відповідачем у справі № 910/24880/15 та у господарського суду не було підстав повертати позовну заяву ТОВ "Аромасервіс" без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України. 
Відповідачі не скористались правом подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, що, в силу частини 3 статті 295 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає перегляду судового рішення.
Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм права при прийнятті оскаржуваних рішень, виходить з такого.
Як встановлено апеляційним господарським судом, в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/24880/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд", Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012.
12.09.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс", відповідно до якої товариством заявлено самостійні вимоги третьої особи на предмет спору до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" про визнання договору про відкриття кредитної лінії № 28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 недійсним, яку оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2017 у справі № 910/24880/15 повернуто без розгляду на підставі п. 5 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 26 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача.
В процесі вирішення господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа може вважати, що саме їй належить право на предмет спору. З метою захисту свого права така особа може звернутися до господарського суду, який розглядає справу, з заявою про вступ у справу як третя особа з самостійною вимогою на предмет спору. Вступ цієї особи у справу можливий на будь-якій стадії провадження зі справи в місцевому господарському суді, але до прийняття ним рішення. 
Вступ у справу третьої особи, яка має самостійні вимоги на предмет спору, можливий тільки на підставі її позовної заяви, що повинна відповідати вимогам статей 54 - 57 ГПК, а не за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду (стаття 26 ГПК). Питання про прийняття такої заяви, відмову в її прийнятті або про її повернення вирішується на загальних підставах згідно зі статтями 61 - 63 ГПК. Якщо ж така третя особа звертається з позовом, вимоги за яким не є тотожними вимогам за первісним позовом (наприклад, про визнання недійсним договору, тоді як первісний позов стосується стягнення заборгованості за тим же договором), позов третьої особи може бути повернуто на підставі пункту 5 частини першої статті 63 ГПК, оскільки третя особа може бути допущена до участі у справі лише тоді, коли її самостійна вимога стосується предмета спору між позивачем і відповідачем у справі.
Тобто, обов'язковою умовою спільного розгляду вимог позивача та третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору є єдиний предмет спору.
Господарськими судами встановлено, що предметом розгляду справи                            № 910/24880/15 є вимога Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" та Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеного між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд".
Предметом позову ТОВ "Аромасервіс", як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, є визнання договору про відкриття кредитної лінії № 28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 недійсним.
Отже, правильним є висновок апеляційного господарського суду, що позовні вимоги ТОВ "Аромасервіс" не є тотожними вимогам за позовом банку, та наведені обставини виключають можливість вступу ТОВ "Аромасервіс" у дану справу за поданим позивачем позовом в якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору.
В силу приписів п. 5 ч.1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.    
З огляду на зазначене, колегія суддів касаційного суду вважає вірними висновки зроблені господарськими судами про те, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс" не відповідає вимогам ст. 26 Господарського процесуального кодексу України та підлягає поверненню на підставі пункту 5 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України.
Доводи скаржника про те, що вимоги ТОВ "Аромасервіс", яке є акціонером ПрАТ "Харківський коксовий завод", не тільки є тотожними, а й безпосередньо стосуються предмету спору між позивачем і відповідачем у справі № 910/24880/15, колегією суддів відхиляються, оскільки наведене не підтверджується матеріалами справи.  
Крім того, колегія суддів зазначає, що ТОВ "Аромасервіс" не позбавлене права подати окремий позов у встановленому законодавством порядку.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що наведені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм процесуального права.
Частиною 1 ст. 300 ГПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Переглядаючи у касаційному порядку судове рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи не виявив порушення чи неправильного застосування норм процесуального права, які б призвели до прийняття господарськими судами неправильних судових рішень у справі, тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувані рішення господарських судів без змін. 
Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України (в редакції після 15.12.2017) покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну Товариства з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс" - залишити без задоволення. 
2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2017 у справі №910/24880/15 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                      Суховий В.Г.
Судді                                                                                Берднік І.С.
                                                                                          Мачульський Г.М.