ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року 
м. Київ

Справа №  914/3300/16 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Дроботової Т.Б. - головуючого, Пількова К.М., Чумака Ю.Я.,
секретар судового засідання - Підгірська Г.О.,
за участю представників: 
позивача - Свистунова А.В.,  
відповідача -  Дудяка Р.А., Кулака І.О.,
третіх осіб: Грицик А.С., Бірюкової О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар"
на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.08.2017 (Хабіб М.І. - головуючий, Зварич О.В., Скрипчук О.С.) та  рішення Господарського суду Львівської області від 15.05.2017 (Гоменюк З.П. - головуючий, Мороз Н.В., Кітаєва С.Б.) у справі 
за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар", 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і Національного банку України,
про визнання недійсним одностороннього правочину,

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" (далі -                 ТОВ "Яблуневий Дар") про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви ТОВ "Яблуневий Дар" від 09.02.2015 про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог, в якій ТОВ "Яблуневий Дар" заявило про припинення зобов'язань щодо сплати ним на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором і припинення зобов'язань щодо сплати ПАТ "Дельта Банк" на користь ТОВ "Дельта Яблуневий Дар" заборгованості за безвідкличними акредитивами, за якими відповідач набув право вимоги до банку згідно з договорами про відступлення права вимоги, укладеними між ним і первісним кредитором за акредитивами - компанією Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернешнл Інк. (далі - Компанія CFSIT, Inc.)
Позовні вимоги з посиланням на статті 203, 215, 510, 512 - 514, 601 Цивільного кодексу України обґрунтовані ненаданням відповідачем належних доказів відкриття та існування таких акредитивів, посиланням на те, що вимоги за кредитним договором виражені в євро, а вимоги за акредитивами - в доларах США,  а відповідач, здійснивши в заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог конвертацію доларів США в євро, скористався курсом Національного банку України замість курсу придбання євро на Міжбанківському валютному ринку України, заявив про припинення своїх кредитних зобов'язань за рахунок зобов'язань, сума яких на 133 013,20 доларів США менша від суми, що підлягала сплаті за погашення кредитної заборгованості. Крім того, позивач зазначив про відсутність зустрічних вимог, строк виконання за якими не настав.
У відзиві на позовну заяву ТОВ "Яблуневий Дар" просило відмовити в її задоволенні з огляду на безпідставність та необґрунтованість доводів позивача з підстав, викладених у відзиві.
Ухвалами Господарського суду Львівської області від 23.12.2016 та від 01.02.2017 до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб і Національний банк України.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.05.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського  суду від 29.08.2017 задоволені позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" та визнано недійсним односторонній правочин - заяву ТОВ "Яблуневий Дар" від 09.02.2015 № 3 про:
- припинення в повному обсязі зобов'язань щодо сплати ТОВ "Яблуневий Дар" на користь ПАТ "Дельта Банк" суми заборгованості за кредитом за договором кредитної лінії № ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 у розмірі 11 594 594,64 євро (що за крос-курсом станом на 09.02.2015 р. складає еквівалент 13078702,74 доларів США) та 
- припинення зобов'язань щодо сплати ПАТ "Дельта Банк" на користь ТОВ "Яблуневий Дар" заборгованості на загальну суму 13 078 702,74 доларів США (що за крос-курсом станом на 09.02.2015 р. становить еквівалент 11594594,64 євро) за наступними акредитивами:
- безвідкличний резервний акредитив № LC/SB/027/062014 на суму 4 650 000,00 доларів США, виданий ТОВ "Дельта Банк" на користь Компанії CFSIT, Inc.                  (в частині вимог на суму 3 499 087,07 доларів США, що за крос-курсом станом на 09.02.2017 становить еквівалент 3 102 027,55 євро), 
- безвідкличний резервний акредитив № LC/SB/028/062014 на суму 4 652 500,00 доларів США, виданий ПАТ "Дельта Банк" на користь Компанії CFSIT, Inc. (в повній сумі акредитиву, що за крос-курсом станом на 09.02.2017 становить еквівалент 41 245 563,74 євро),
- безвідкличний акредитив № LC/IM/08/092013 на суму 5498790 доларів США, виданий ПАТ "Дельта Банк" на користь Компанії CFSIT, Inc. (у повній сумі відступлених прав (89,6036342% надходжень), що станом на 09.02.2015 становить 4 927 115,67 доларів США, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 становить еквівалент 4 368 010,35 євро), внаслідок зарахування зазначених зустрічних однорідних вимог.
Обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що оспорюваний правочин не відповідає вимогам законодавства, оскільки зустрічні вимоги, про взаємне зарахування яких заявив відповідач в оспорюваній заяві від 09.02.2015, не є тотожними за своїм розміром, а строк їх виконання не настав.
Не погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій,                 ТОВ "Яблуневий Дар" у касаційній скарзі просить рішення Господарського суду Львівської області від 15.05.2017 та  постанову Львівського апеляційного господарського  суду від 29.08.2017 скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ "Дельта Банк" відмовити повністю, зазначаючи про порушення судами норм матеріального права, а саме статей 203, 215, 509, 526, 601, 1093 Цивільного кодексу України, статті 203 Господарського кодексу України, статей 14, 16 Уніфікованих правил та звичаїв щодо документарних акредитивів Міжнародної Торгової Палати.
Скаржник, не погоджуючись із висновком судів про те, що строк виконання банком зобов'язань за акредитивами не настав, зазначає про залишення судами поза увагою наданих відповідачем доказів належного представлення документів, що відповідає умовам резервних акредитивів та положенням Уніфікованих правил та звичаїв щодо документарного акредитива Міжнародної Торгової Палати та втрату банком права заявляти про те, що дострокове пред'явлення до виконання безвідкличного акредитива було неналежним в силу статті 16 вказаних Уніфікованих правил та звичаїв щодо документарного акредитива Міжнародної Торгової Палати.
Стосовно висновку судів про порушення скаржником вимог пункту 3.2.6.2 кредитного договору від 21.01.2011 № ВКЛ-2005469 у частині конвертації валют та неправомірності заяви ТОВ "Яблуневий Дар" про припинення своїх кредитних зобов'язань, судами першої та апеляційної інстанції не взято до уваги, що цей пункт кредитного договору застосовується сторонами у випадку погашення кредиту грошовими коштами, проте ТОВ "Яблуневий Дар" погасило кредитну заборгованість шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у порядку статті 601 Цивільного кодексу України і статті 203 Господарського кодексу України.
При цьому скаржник, посилаючись на постанови Вищого господарського суду України від 14.09.2016 у справі № 910/25487/15 та від 13.07.2016 у справі № 910/25488/15, зазначає, що зважаючи на приписи чинного законодавства, зокрема статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", вираження грошового зобов'язання у різних валютах і відповідний валютний курс, що є виразом ціни грошової одиниці однієї країни у грошових одиницях, не змінюють самої суті грошового зобов'язання.
ПАТ "Дельта Банк" у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, а судові рішення у справі залишити без змін вказуючи на те, що у ПАТ "Дельта Банку" не могло виникнути грошових зобов'язань перед ТОВ "Яблуневий Дар" за документарними акредитивами, які видані Банком на користь бенефіціара - Компанії CFSIT, Inc., а зарахування зустрічних однорідних вимог за безвідкличними резервними акредитивами не могло відбутися, адже відсутні докази їх належного відкриття та існування, вимога Компанії CFSIT, Inc. про здійснення сплати за ними пред'явлена в строк, коли акредитиви не набрали чинності, а їх дострокове виконання не передбачено умовами цих акредитивів.
ПАТ "Дельта Банк" вважає, що оскільки ТОВ "Яблуневий Дар" був боржником Компанії CFSIT, Inc. за Угодою про торговий кредит від 21.08.2013 № 1643 2013, однак внаслідок укладення договору відступлення права вимоги за акредитивами Компанія CFSIT, Inc. фактично відмовилася від будь-яких вимог на користь ТОВ "Яблуневий Дар", припинилися зобов'язання як за Угодою про торговий кредит, так і відповідно щодо сплати коштів за цими акредитивами, а відтак оспорюване зарахування зустрічних вимог за рахунок імпортного акредитиву № LC/IM/08/092013 не могло відбутися та суперечило вимогам статті 601 Цивільного кодексу України, оскільки зобов'язання щодо сплати коштів за ним було припинено 05.02.2015 шляхом відступлення права вимоги від Компанії CFSIT, Inc. на користь боржника - ТОВ "Яблуневий Дар".
На думку ПАТ "Дельта Банк", здійснення конвертації валют за корс-курсом євро до долара США не відповідало умовам укладеного між сторонами кредитного договору щодо порядку конвертації іноземних валют.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у запереченні на касаційну скаргу просив залишити її без задоволення, зазначаючи, зокрема, що вимога сплатити заборгованість за кредитом і вимога провести платіж за непокритим акредитивом не є однорідними. При цьому третя особа зазначила, що у спірних правовідносинах Компанія CFSIT, Inc. Замість розпорядження щодо майбутньої виручки здійснила уступку своїх прав як бенефіціара, що заборонено Уніфікованими правилами та звичаями.
Третя особа - Національний банк України не скористався своїм правом на надання заперечень на касаційну скаргу. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій,  21.01.2011  ПАТ "Дельта Банк" (кредитор) та ТОВ "Яблуневий Дар" (позичальник)  укладено договір кредитної лінії № ВКЛ-2005469, за умовами якого кредитор зобов'язався надавати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, за умовами пункту 1.1.1 якого надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, на умовах, визначених цим договором, у межах відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 1 000 000,00 євро, зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних у порядку, визначеному цим договором, кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом - не пізніше 20.01.2012, на умовах, визначених цим договором. 
22.06.2011 між сторонами укладено додатковий договір № 4 до договору кредитної лінії № ВКЛ-2005469, згідно з яким надання кредиту здійснюється на умовах, визначених цим договором, у сумі 33 000 000,00 євро зі сплатою 12 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом 20.01.2016 на умовах, визначених цим договором. Повернення кредиту здійснюється відповідно до графіка шляхом сплати щомісячно  у період із 10.02.2013 по 20.01.2016 по  891 891,89 євро.
21.08.2013 між Компанією CFSIT, Inc., штат Міннесота, США (кредитор) і ТОВ "Яблуневий Дар" (компанія) укладено Угоду про торговий кредит № 1643 2013, за умовами якої кредитор зобов'язався надати компанії кредит у розмірі 5 262 000 доларів США на строк до 180 днів із моменту перерахування грошових коштів на рахунок компанії в ПАТ "Дельта Банк", банк кореспондент - Deutsche Bank AG, Нью-Йорк, США. Кошти перераховуються  не пізніше як через 2 дні  після отримання від Deutsche Bank AG, Нью-Йорк, США (авізуючий, підтверджуючий банк) авізування на підтвердження акредитиву, випущеного  згідно з додатком 1 до цієї угоди АТ "Дельта Банк", із відтермінуванням платежу, рівному  даті погашення  і строком дії не менше одного місяця. 
18.09.2013 ПАТ "Дельта Банк" (банк-емітент) і ТОВ "Яблуневий Дар" (наказодавець) уклали договір про відкриття непокритого акредитива                     № 2005469-5/АН, за умовами якого банк-емітент у забезпечення належного виконання наказодавцем своїх зобов'язань перед Колмпанією CFSIT, Inc. (бенефіціар) за Угодою про торговий кредит від 21.08.2013 № 1643 2013 зобов'язується протягом трьох банківських днів від дня укладення цього договору та за умови виконання наказодавцем умов пунктів 3.1.1, 3.1.2 цього договору відкрити за заявою про відкриття документарного акредитива наказодавця на користь бенефіціара безвідкличний непокритий документарний акредитив (акредитив).
18.09.2013 ТОВ "Яблуневий Дар" подало заяву № 5 про відкриття документарного акредитиву, в якій просило відкрити безвідкличний акредитив на користь бенефіціара -  Компанії CFSIT, Inc. на суму 5 498 790 доларів США.
20.09.2013 ПАТ "Дельта Банк" листом повідомило ТОВ "Яблуневий дар" про відкриття безвідкличного непідтвердженого акредитиву № LC/IM/08/092013 з інструкцією щодо авізування банку Deutsche Bank AG, Нью-Йорк, США, на суму 5 498 790 доларів США, бенефіціар - Компанія CFSIT, Inc., а також що на рахунок у банку надійшли   кошти в сумі 5 262 000,00 доларів США.
Судами попередніх інстанцій установлено, що у зв'язку із внесенням змін до Угоди про торговий кредит від 21.08.2013 № 1643 2013, ТОВ Яблуневий Дар" і ПАТ "Дельта Банк" внесли зміни до договору про відкриття непокритого акредитива № 2005469-5/АН від 18.09.2013, а саме згідно з:
- додатковим договором  від 19.03.2014 № 1 внесено зміни у зв'язку з угодою про внесення змін від 18.03.2014 № 1 до контракту та виконанням банком-емітентом часткового платежу за акредитивом у сумі 236790 доларів США сторони погодили, зокрема, викласти п.2.1 договору в такій редакції: "Гранична сума відповідальності за акредитивом складає 5 262 000 доларів США";
- додатковим договором від 28.04.2014 № 2 внесено зміни у зв'язку з отриманням банком-емітентом від Національного банку України повідомлення про реєстрацію змін до контракту сторони домовилися, зокрема, збільшити суму акредитива на 236 790,00 доларів США до 5 498 790,00 доларів США та викладено пункт 2.1 договору в такій редакції: "Гранична сума відповідальності за акредитивом складає 5 498 790,00 доларів США";
- додатковим договором від 16.09.2014 № 3 внесено зміни у зв'язку з внесенням змін до контракту угодою про внесення змін від 15.09.2014 № 2 та виконанням банком-емітентом 19.03.2014  часткових платежів за акредитивом у сумі 236  790,00 доларів США сторони домовились, зокрема, викласти пункт 2.1 договору в такій редакції: "Гранична сума відповідальності за акредитивом складає                    5 262 000,00 доларів США";
- додатковим договором від 10.11.2014 № 4  внесено зміни у зв'язку з отриманням банком-емітентом від Національного банку України повідомлення про реєстрацію змін до контракту сторони домовились, зокрема, збільшити суму акредитива на 236 790,00 доларів США до 5 498 790 доларів США та викласти пункт 2.1. договору в такій редакції: "Гранична сума відповідальності за акредитивом складає 5 498 790,00 доларів США".
Крім того, як установлено судами, 05.02.2015 Компанія Каргілл CFSIT, Inc. (первісний кредитор) та ТОВ "Яблуневий Дар" (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги № АА7, відповідно до пункту 1.1 якого первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує частину прав вимоги (включаючи права на отримання надходжень та процентів) у розмірі відносної частки 89,6036342% за наступним документарним інструментом та іншими пов'язаними з ними документами (далі - "права вимоги"): всі права кредитора (бенефіціара) за наступним документарним інструментом, випущеним ПАТ "Дельта Банк", надалі за текстом - "боржник", на користь первісного кредитора, як бенефіціара, з урахуванням всіх змін до нього - безвідкличним акредитивом № LC/IM/08/092013 на суму 5 498 790 доларів США. Відступлення прав вимоги набирає чинності з дати, зазначеної вище (пункт 1.2. договору).
06.02.2015 Компанія CFSIT, Inc. звернулася до ТОВ "Яблуневий Дар" з  повідомленням  про порушення зобов'язань та вимогою дострокового погашення заборгованості,  в якому вказала про заборгованість ТОВ "Яблуневий Дар", у тому числі за угодою про торговий кредит від 21.08.2013 № 1643 2013, а також про заборгованість ПАТ "Дельта Банк" за акредитивом № LC/IM/08/092013 та повідомила про необхідність сплати усіх платежів та вимагала негайно здійснити сплату сум основного боргу шляхом переказу коштів.
08.02.2015 Компанія Каргілл CFSIT, Inc. (первісний кредитор) та ТОВ "Яблуневий Дар" (новий кредитор) надіслали ПАТ "Дельта Банк" спільне повідомлення відступлення права вимоги за договором відступлення прав вимоги №АА7.
Крім того, як убачається з матеріалів справи та було встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 05.02.2015 Компанія CFSIT, Inc. (первісний кредитор) та ТОВ "Яблуневий Дар" (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги № АА6, відповідно до пункту 1.1. якого первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує всі та будь-які права вимоги (у тому числі права на отримання надходжень та процентів) за наступними документарними інструментами та іншими пов'язаними з ними документами: всі права кредитора (бенефіціара) за наступними документарними інструментами, випущеними ПАТ "Дельта Банк" на користь первісного кредитора як бенефіціара, з урахуванням всіх змін до них: 1) безвідкличним резервним акредитивом № LC/SB/027/062014 на суму 4 650 000,00 доларів США; 2) безвідкличним резервним акредитивом № LC/SB/028/062014 на суму 4 652 500,00 доларів США; 3) безвідкличним резервним акредитивом № LC/SB/026/062014 на суму 28 654 844,95 доларів США. Відступлення прав вимоги набирає чинності з дати, зазначеної вище (пункт 1.2. договору).
08.02.2015 Компанія CFSIT, Inc. (первісний кредитор) та ТОВ "Яблуневий Дар" (новий кредитор)   надіслали ПАТ "Дельта Банк" повідомлення про відступлення права вимоги.
06.02.2015 ПАТ "Дельта Банк" звернулося до ТОВ "Яблуневий Дар" з претензією про сплату заборгованості за договором кредитної лінії від 21.01.2011                       № ВКЛ-2005469, яка станом на 06.02.2015 становить 11 742 435,21 євро.
ТОВ "Яблуневий Дар" надіслало ПАТ "Дельта Банк" заяву від 09.02.2015 № 3 про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог на підставі статті 601 Цивільного кодексу України з повідомленням однорідність вимог банку за кредитним договором вимогам ТОВ "Яблуневий Дар" за безвідкличним акредитивом № LC/IM/08/092013, повідомивши про припинення зобов'язань у розмірі 11 594 594,64 євро, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 становить еквівалент 13 078 702,74 доларів США, а також припинення зобов'язань щодо сплати ПАТ "Дельта Банк" на користь ТОВ "Яблуневий Дар" заборгованості на загальну суму 13 078 702,74 доларів США (що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 11 594 594,64 євро) за такими акредитивами: безвідкличним резервним акредитивом № LC/SB/027/062014 на суму 4 650 000,00 доларів США, виданим ПАТ "Дельта Банк" на користь CFSIT, Inc. (в частині вимог на суму 3 499 087,07 доларів США, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 становить еквівалент 3 102 027,55 євро), безвідкличним резервним акредитивом № LC/SB/028/062014 на суму 4 652 500,00 доларів США, виданим ПАТ "Дельта Банк" на користь Компанії CFSIT, Inc. (у повній сумі акредитиву, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 становить еквівалент 4 124 556,74 євро), безвідкличним акредитивом № LC/IM/08/092013 на суму 5 498 79,00 доларів США, виданим ПАТ "Дельта Банк" на користь Компанії CFSIT, Inc. (у повній сумі відступлених прав (89,6036342% надходжень), що станом на 09.02.2015  становить 4 927 115,67 доларів США, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 становить еквівалент 4 368 010,35 євро), внаслідок зарахування зазначених зустрічних однорідних вимог.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.  Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 
Згідно зі статтею 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
За змістом статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 601 цього Кодексу зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. 
Отже, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за іншим), однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду) і такими, щодо яких настав строк виконання, або якщо він визначений моментом пред'явлення вимоги.
Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Як убачається із матеріалів справи, ПАТ "Дельта Банк" надіслало ТОВ "Яблуневий Дар" претензію від 06.02.2015 із вимогою повернути кредит зі сплатою процентів за договором кредитної лінії від 21.01.2011 № ВКЛ-2005469, за умовами якого, з урахуванням змін і доповнень, кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом є 20.01.2016.
За змістом статті 2 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, відносини у сфері переказу коштів регулюються Конституцією України, законами України "Про Національний банк України", "Про банки і банківську діяльність", "Про поштовий зв'язок", цим Законом, іншими актами законодавства України та нормативно-правовими актами Національного банку України, а також Уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів Міжнародної торгової палати, Уніфікованими правилами з інкасо Міжнародної торгової палати, Уніфікованими правилами по договірних гарантіях Міжнародної торгової палати та іншими міжнародно-правовими актами з питань переказу коштів. 
Статтею 1093 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі розрахунків за акредитивом банк (банк-емітент) за дорученням клієнта (платника) - заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов'язується провести платіж на умовах, визначених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи - бенефіціара. У разі відкриття покритого акредитива при його відкритті бронюються грошові кошти платника на окремому рахунку в банку-емітенті або виконуючому банку. У разі відкриття непокритого акредитива банк-емітент гарантує оплату за акредитивом при тимчасовій відсутності коштів на рахунку платника за рахунок банківського кредиту. 
Згідно зі статтею 1095 Цивільного кодексу України безвідкличний акредитив може бути анульований або його умови можуть бути змінені лише за згодою на це одержувача грошових коштів. На прохання банку-емітента виконуючий банк може підтвердити безвідкличний акредитив шляхом прийняття додатково до зобов'язання банку-емітента зобов'язання провести платіж відповідно до умов акредитива. Безвідкличний акредитив, підтверджений виконуючим банком, не може бути змінений або анульований без згоди виконуючого банку. 
Постановою Національного банку України від 03.12.2003 № 514 затверджено   Положення про порядок здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами в розрахунках за зовнішньоекономічними операціями" (далі - Положення), яким визначено загальні правила Національного банку України щодо відкриття, авізування, супроводження, виконання та закриття документарних акредитивів, що здійснюють уповноважені банки для будь-яких фізичних чи юридичних осіб, представництв юридичних осіб - нерезидентів під час їх розрахунків за договорами з нерезидентами, оформленими відповідно до вимог законодавства України та/або для власних потреб. 
Пунктом 1.2 розділу І цього Положення передбачено, що під час здійснення розрахунків за договорами в іноземній та національній валюті можна використовувати всі акредитиви, що передбачені діючими Уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів, розробленими Міжнародною торговельною палатою, або іншими міжнародними документами, які регулюють питання проведення розрахунків за акредитивами, затвердженими Міжнародною торговельною палатою (далі - УПДА або інші міжнародні документи, затверджені МТП), з урахуванням міжнародної стандартної банківської практики та особливостей, визначених цим Положенням, і не суперечать законодавству України.
Акредитив - грошове зобов'язання, що надається банком-емітентом, виконати зобов'язання проти належного представлення (пункт 1.3 розділу І Положення).
Згідно з пунктом 1.4 розділу І Положення в акредитиві має бути чітко зазначено спосіб виконання акредитива: сплатити за пред'явленням документів, якщо акредитив виконується шляхом платежу за пред'явленням; взяти на себе зобов'язання щодо відстроченого платежу та сплатити з настанням строку платежу, якщо акредитив виконується шляхом відстроченого платежу; акцептувати переказний вексель (тратту), який виписаний бенефіціаром, та сплатити з настанням строку платежу, якщо акредитив виконується шляхом акцепту.
За змістом пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення для відкриття акредитива наказодавець акредитива подає до уповноваженого банку (далі - уповноважений банк-емітент) заяву про відкриття документарного акредитива (далі - заява про відкриття акредитива) за довільною формою із зазначенням усіх обов'язкових реквізитів згідно з пунктом 1.3 цієї глави. 
Згідно з пунктом 1.11 глави 1 розділу ІІ Положення уповноважений банк-емітент після перевірки правильності заповнення заяви про відкриття акредитива, а також наявності коштів для грошового забезпечення акредитива або на підставі забезпечення наказодавцем акредитива відповідною заставою, порукою тощо, або достатності відкритих наказодавцю акредитива кредитних ліній, або наявності гарантій, наданих третіми сторонами на користь уповноваженого банку-емітента, протягом трьох банківських днів з дня прийняття уповноваженим банком-емітентом заяви про відкриття акредитива надсилає повідомлення про відкриття акредитива до іноземного або іншого банку/ів або безпосередньо бенефіціару (за реквізитами, зазначеними в заяві про відкриття акредитива). Акредитив уважається відкритим з дати відправлення повідомлення про його відкриття. Акредитив уважається чинним з дати його відкриття, крім випадків, якщо текст акредитива містить окрему умову щодо дати або події, після якої відкритий акредитив набере чинності.
Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу ІІ Положення після відправлення банком-емітентом повідомлення про відкриття акредитива та відображення операції в бухгалтерському обліку акредитив уважається чинним для наказодавця акредитива. 
За змістом пункту "b" статті 14 Уніфікованих правил та звичаїв по документарному акредитиву (UCP-600) Міжнародної Торгової Палати, у редакції 2007 року (далі - Уніфіковані правила та звичаї) виконуючий банк, діючи відповідно до свого призначення, підтверджувальний банк, якщо такий є, і банк-емітент повинні мати максимум п'ять банківських днів, що йдуть за днем представлення документів, для визначення того, чи є представлення належним. Цей термін не скорочує або яким-небудь іншим чином не зачіпає, на дату або після терміну представлення, будь-який термін позовної давності або останній термін представлення документів.
Відповідно до пункту "b" статті 16 Уніфікованих правил та звичаїв якщо банк-емітент визначає, що представлення документів є неналежним, він може на свій розсуд зв'язатися з наказодавцем акредитиву з питань усунення розбіжностей. Це не повинно виходити за межі терміну, визначеного у пункті "b" статті 14. 
Пунктом "с" статті 16 Уніфікованих правил та звичаїв передбачено, що виконуючий банк, діючи відповідно до свого призначення, підтверджуючий банк, якщо такий є, або банк-емітент вирішують відмовити в платежі або негоціації, вони повинні повідомити про це особу, яка подала документи.
Повідомлення, передбачене у пункті "с" статті 16 Уніфікованих правил та звичаїв має бути передане по телекомунікації або, якщо це неможливо, іншими засобами не пізніше закінчення п'ятого банківського дня, що слідує за днем подання документів (пункт "d" статті 16).
За змістом пункту "е" статті 16 Уніфікованих правил та звичаїв виконуючий банк, діючи відповідно до свого призначення, підтверджуючий банк, якщо такий є або банк-емітент можуть після подання відповідного повідомлення, передбаченого у пунктах "с" (ІІІ), "а", "b" статті 16, повернути документи особі, яка їх представила у будь-який час.
Суди першої та апеляційної інстанцій здійснюючи судовий розгляд справи установили, що наявні у матеріалах справи документи, а саме договір купівлі-продажу від 30.05.2015  № CFSIT489.14-S зі змінами до нього від 02.10.2014 та від 31.10.2014, повідомлення Deutsche Bank AG від 04.06.2014, від 09.10.2014, від 03.11.2014, повідомлення ПАТ "Дельта Банк" від 08.10.2014, спростовують доводи позивача - ПАТ "Дельта Банк" про недоведеність існування резервних акредитивів № LC/SB/027/062014 та № LC/SB/028/062014 і що такі акредитиви не обліковуються в системі бухгалтерського обліку банку.
Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, визнав доведеним  факт відкриття та існування акредитивів № LC/SB/027/062014 та         № LC/SB/028/062014,  оскільки такі було надіслано позивачем виконуючому банку - Deutsche Bank AG за допомогою системи S.W.I.F.T., який переконався у достовірності таких повідомлень, про що свідчить надіслання повідомлень бенефіціару - компанії CFSIT Inc.
Крім того, суди попередніх інстанцій не погодилися із доводами позивача стосовно того, що внаслідок відступлення Компанією CFSIT, Inc. прав вимоги за акредитивом № LC/IM/08/092013 на користь ТОВ "Яблуневий Дар" зобов'язання за цим акредитивом припинилися у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі, встановивши, що боржником за акредитивом є ПАТ "Дельта Банк", а не ТОВ "Яблуневий Дар".
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили із того, що оспорюваний правочин - заява ТОВ "Яблуневий Дар" від 09.02.2015 про припинення зобовязання зарахуванням зустрічних вимог № 3 не відповідає вимогам законодавства, оскільки зустрічні вимоги, про взаємне зарахування яких заявив відповідач, не є тотожними за своїм розміром  і строк їх виконання не настав.
Проте колегія суддів вважає такий висновок судів передчасним і таким, що зроблено без дослідження обставин стосовно дотримання ПАТ "Дельта Банк" вимог статті 16 Уніфікованих правил та звичаїв, а отже і без з'ясування обґрунтованості заяв банку про те, що дострокове пред'явлення до виконання безвідкличних акредитивів № LC/SB/027/062014, № LC/SB/028/062014 і                  № LC/IM/08/092013 було неналежним. 
Суди попередніх інстанцій зазначивши, що вимога Компанія CFSIT, Inc.                   від  05.02.2015 про дострокову сплату коштів за акредитивами не є належним представленням документів до виконання, залишили поза увагою необхідність з'ясування обставин щодо наявності у ПАТ "Дельта Банк" підстав для пред'явлення 06.02.2015 претензії ТОВ "Яблуневий Дар" про сплату заборгованості за кредитним договором із процентами за кредитом за кредитним договором від 21.01.2011 № ВКЛ-2005469, в якому кінцевим терміном погашення заборгованості сторонами встановлено до 20.01.2016, а отже і наявність підстав у ТОВ "Яблуневий Дар" заявляти про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних вимог за акредитивами, право вимоги за якими товариство набуло за договорами відступлення права вимоги від 05.02.2015          № АА6 і № АА7, відомостей про визнання недійсними яких немає у матеріалах справи, а відповідних обставин судами не встановлено.
За змістом частин 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. 
Проте, суди попередніх інстанцій не з'ясували питання, яке саме право                    ПАТ "Дельта Банк", за захистом якого він звернувся до суду, було порушено, а також ким саме.    
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про передчасність висновків судів щодо невідповідності заяви ТОВ "Яблуневий Дар" від 09.02.2015 № 3 вимогам законодавства, оскільки зустрічні вимоги, про взаємне зарахування яких заявив відповідач, не є тотожними за своїм розміром, адже за змістом статті 610 Цивільного кодексу України вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.
У цьому випадку за спірною заявою ТОВ "Яблуневий Дар" було зараховано грошові вимоги, а за змістом статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Вираження грошового зобов'язання у різних валютах та відповідний валютний курс, що є виразом ціни грошової одиниці однієї країни у грошових одиницях, не змінюють самої суті грошового зобов'язання. 
При цьому посилання судів на неправомірність припинення зобов'язань спірною заявою від 09.02.2015 № 3 у зв'язку із зменшенням розміру заборгованості, розрахованої у порушення умов договору кредитної лінії не за курсом Міжбанківського валютного ринку України, також є передчасними, оскільки за змістом пункту 3.2.6.2 договору кредитної лінії від 21.01.2011 № ВКЛ-2005469, зокрема, для погашення заборгованості позичальник (ТОВ "Яблуневий Дар") доручає кредитору (ПАТ "Дельта Банк") здійснювати від імені та за рахунок позичальника купівлю/продаж/обмін (конвертацію) іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України (далі - МВРУ) та/або її обмін на Міжнародному валютному ринку (далі - МВР), за поточним курсом, що склався на МВРУ та/або МВР за цією операцією на дату купівлі/продажу/обміну іноземної валюти, з обов'язковим зарахуванням купленої/обміняної валюти або коштів, одержаних від продажу валюти на поточний рахунок позичальника за відповідною валютою. При цьому, курс купівлі/продажу/обміну (конвертації) Кредитором іноземної валюти на МВРУ та/або МВР та порядок його визначення з метою виконання вищезазначеного доручення Позичальника, вважаються такими, що узгоджені останнім.
Проте, суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної оцінки доводам ТОВ "Яблуневий Дар", викладеним ним у відзиві на позовну заяву, стосовно того, що у цьому випадку придбання іноземної валюти для погашення кредиту не здійснювалося, а відбулося виконання зобов'язань перед банком шляхом зарахування в порядку статті 601 Цивільного кодексу України зустрічних однорідних вимог.
За змістом частин 1, 2  статті 300 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній після 15.12.2017, яка діяла на час здійснення касаційного провадження), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Пунктом 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Згідно з частиною 3 статті 310 цього Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.   
За таких обставин колегія суддів вважає висновок судів першої та апеляційної інстанцій передчасним і таким, що зроблений без дослідження всіх зібраних у справі доказів, тому судові рішення у справі підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду суду слід урахувати наведене, надати оцінку правомірності вимог позивача, оцінити всі доводи учасників справи із належним обґрунтуванням прийняття або неприйняття відповідних доводів і доказів, а отже і встановити обставини щодо наявності або, навпаки, відсутності підстав для задоволення позову.    
Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України ).
Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини 1 статті 308, статтями 314, 315, 317  Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу ТОВ "Яблуневий Дар" задовольнити частково.
2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.08.2017 та рішення Господарського суду Львівської області від 15.05.2017 у справі                    № 914/3300/16 скасувати, справу передати на новий розгляд до Господарського суду Львівської області. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                 Т.Б.  Дроботова

Судді                                                                                                          К.М. Пільков
                                                                                                                      
                                                                                                                        Ю.Я. Чумак