ПОСТАНОВА
Іменем України

10 травня 2018 року 

м. Київ
справа №826/11084/16
адміністративне провадження №К/9901/19735/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Кравчука В.М., 
суддів: Анцупової Т.О., Берназюка Я.О., 
розглянув у попередньому судовому засіданні справу №826/11084/16 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м.  Києва від 06.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 у справі №826/11084/16 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Патрєвої Юлії Павлівни, за участю третьої особи - ОСОБА_3, про визнання незаконними дій щодо прийняття рішення, скасування рішення.

І. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Патрєвої Ю.П. (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_3, з позовом про визнання незаконними дій щодо прийняття рішення від 01.06.2016 №29857656, визнання протиправним та скасування рішення від 01.06.2016 №29857656.
2. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
3. 09.02.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Позивачки на постанову Окружного адміністративного суду м.  Києва від 06.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017.
4. У касаційній скарзі Позивачка із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
5. Ухвалою Верховного Суду від 19.02.2018 відкрито провадження у справі. 12.03.2018 надійшов відзив від Відповідачки. 
6. Позивачем було заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке судом було задоволено.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. Відповідно до інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 19.08.2008 належав на праві приватної власності гараж за адресою: АДРЕСА_1.
8. 26.05.2016 на підставі протоколу проведення електронних торгів, підписаного переможцем ОСОБА_3 та організатором торгів складено акт державного виконавця про проведені електронні торги, який є підставою для подальшого оформлення переможцем електронних торгів права власності на гаражний бокс АДРЕСА_1.
9. ОСОБА_1 звернулась з позовом до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України», ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів з реалізації нерухомого майна, проведених 10.03.2015. 
10.           24.05.2016 позивачка звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на гаражний бокс АДРЕСА_1 та заборонити всім державним реєстраторам суб'єкта державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації , нотаріусів та акредитованих суб'єктів державної реєстрації, здійснювати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на вищезазначений гаражний бокс на підставі складеного старшим державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м.Києві Вахрушевою Р.М. акту про проведення прилюдних торгів від 27.04.2016 р. 
11.          Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2016 у справі №754/4762/16-ц заяву задоволено частково: накладено арешт на гаражний бокс АДРЕСА_1.
12.          Відповідно до інформаційної довідки від 27.05.2016, виданої о 18:21:57 27.05.2016 державним реєстратором ОСОБА_5, об'єкт нерухомості за індивідуальним реєстраційним номером 936664280000 (гаражний бокс, за адресою: АДРЕСА_1) знаходився під обтяженням - арештом нерухомого майна на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2016 в рамках справи 754/4762/16-ц. державну реєстрацію цього обтяження вчинено 27.05.2016 о 16:05:18.
13.          Проте, не зважаючи на ухвалу суду від 25.02.2016, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Патрєвою Ю.П. 27.05.2016 видано свідоцтво про придбання майна, прийнято заяву про державну реєстрацію (15:58:31 реєстраційний номер 17017735) та 01.06.2016 прийнято рішення № 2985765 про державну реєстрацію права власності вказано вище гаражу за ОСОБА_3.
14.          Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 60433404 від 01.06.2016, станом на 18:30:29 01.06.2016 обтяження (арешту) щодо вказаного гаражного боксу за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

15.          Позивачка вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки на момент прийняття такого рішення була винесена ухвала про забезпечення позову, якою накладено арешт на спірне майно.
16. Відповідачка заперечувала проти задоволення позову, адже на час прийняття оскаржуваного рішення обтяження (арешт) спірного нерухомого майна не був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, отже рішення від 01.06.2016 №29857656, прийнято відповідно до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17.          Суди першої та апеляційної інстанції у задоволенні позову відмовили з таких підстав.
18.          Згідно зі ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Таким законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
19.          Як визначено в абзаці 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав є обов'язковою.
20. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.
21. Ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено виключний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме, у державній реєстрації може бути відмовлено у разі, якщо: заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених ч. 9 ст. 15 цього Закону.
22.          Отже, підставою для відмови в державній реєстрації прав є, зокрема, реєстрація обтяжень, встановлених щодо цього майна
23. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2016 у справі №754/4762/16-ц задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 про визнання електронних торгів недійсними, накладено арешт на гаражний бокс АДРЕСА_1.
24. Позивачкою не було надано доказів звернення до державного реєстратора щодо проведення державної реєстрації обтяження (арешту) на підставі вказаної ухвали Деснянського районного суду м. Києва.
25. Суди звернули увагу, що Відповідачка не є стороною у справі №754/4762/16-ц, та Позивачкою не надано належних доказів обізнаності Відповідачки про наявність вказаного арешту. 
26. Проте судом встановлено, що станом на 01.06.2016 18:30 годин обтяження (арешт) щодо вказаного гаражного боксу не зареєстровано.
27. Згідно з ч. 4 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.
28.          Станом на час прийняття рішення від 01.06.2016 №29857656, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відсутні записи про державну реєстрацію обтяження (арешту) на вказаний вище гаражний бокс. Сторонами не наведено та судами не встановлено інших підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на гаражний бокс за ОСОБА_3. Отже при прийнятті рішення від 01.06.2016 №29857656 Відповідачка діяла в межах наданих повноважень відповідно до згадуваних норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
29. Зважаючи на вищенаведене, виходячи з наявних матеріалів справи, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

30.          Позивачка у касаційній скарзі не погоджується з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій і вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки:
А) відповідно до інформаційної довідки від 27.05.2016, виданої о 18:21:57 об'єкт нерухомості за індивідуальним реєстраційним номером 936664280000 (гаражний бокс, за адресою: АДРЕСА_1) знаходився під обтяженням - арештом нерухомого майна на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2016 в рамках справи 754/4762/16-ц.
Б) під час реєстраційних дій Відповідач мала перевірити наявність обтяжень на підставі індивідуального реєстраційного номеру нерухомого майна.
В) навіть або якщо встановлені ухвалою суду обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, то це не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про існування у відповідача права вільно розпоряджатися майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно йому було відомо (Верховний Суд України від 24.05.2017 в рамках справи №6-640цс17).
31.          У відзиві Відповідачка спростовує доводи Позивача. Зазначає, що станом на 18:30 01.06.2016 не містилося будь-яких відомостей про обтяження об'єкта нерухомого майна. Крім того, Відповідачка звертає увагу на те, що довідка за індексним номером 60433404 від 01.06.2016, на яку вона посилалася при вчиненні реєстраційних дій, та довідка за індексним номером 60101406 від 27.05.2016, яка додана до касаційної скарги, надані стосовно об'єктів з різними адресами, оскільки в другому випадку відсутня прив'язка до гаражно-будівельного кооперативу «Вигурівщина».

VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

32.          Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Суд зазначає.
33.          Щодо доводу, наведеного у п. 30-А, суд апеляційної інстанції вказав, що станом на 01.06.2016 18:30 (час здійснення спірної реєстрації) обтяження (арешт) щодо вказаного гаражного боксу зареєстровано в Реєстрі не було, отже, у нотаріуса не було правових підстав для відмови в реєстрації, тобто, вона діяла правомірно. Оскільки сторонами не наведено інших підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на гаражний бокс за ОСОБА_3, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що при прийнятті спірного рішення від 01.06.2016 №29857656 Відповідачка діяла в межах наданих повноважень відповідно до згадуваних норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
34.          Суди попередніх інстанцій звертали увагу на те, що Позивачкою не було надано доказів звернення до державного реєстратора щодо проведення державної реєстрації обтяження (арешту) на підставі вказаної ухвали Деснянського районного суду м.  Києва. Зазначений факт встановлено як судом першої, так і апеляційної інстанцій. 
35.          Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
36.          Під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції Позивачка не надала до суду доказів реєстрації обтяження на підставі ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2016 у справі №754/4762/16-ц. Копію ж інформаційної довідки щодо реєстрації вищезазначеного обтяження Позивачкою було подано вже до суду касаційної інстанції.
37.          Водночас, відповідно до ч.2 ст. 342 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
38.          Враховуючи зазначене, Суд позбавлений права взяти до уваги надані Позивачкою нові докази, а також надати правову оцінку пов'язаним із такими доказами аргументам.
39.          Водночас, Суд звертає увагу, що адреса нерухомого майна, на яке накладено арешт ухвалою суду від 25.05.2016 (гаражний бокс АДРЕСА_1) і адреса нерухомого майна, на яке зареєстровано право власності (АДРЕСА_1) формально не збігаються. Різниця в адресі фактично призвела до того, що нотаріус не зміг встановити наявність обмеження.
40.          Помилку в зазначені адреси нерухомого майна було допущено в ухвалі Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2016 у справі №754/4762/16-ц. Інших ідентифікаційний даних, окрім адреси, ухвала не містить. 
Позивачка і державний реєстратор ОСОБА_5 на помилку уваги не звернули. Відтак, обмеження зареєстроване щодо гаражного боксу АДРЕСА_1. В той час як дійсна адреса цього майна інша: АДРЕСА_1. 
Ці відмінності, не істотні на перший погляд, призвели до неможливості ідентифікації цього майна під час вчинення реєстраційних дій відповідачкою.
41. Стосовно доводу, наведеного у п. 30-Б, де Позивачка посилається на обов'язок Відповідачки перевірити наявність обтяжень на підставі індивідуального реєстраційного номеру нерухомого майна, Суд доходить висновку про його неприйнятність з огляду на те, що в ухвалі Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2016 у справі №754/4762/16-ц не міститься вказаний номер, а отже, особа, що здійснювали реєстрацію цієї ухвали, не могла внести такі відомості.
42.          Щодо доводу, наведеного у п. 30-В, суд апеляційної інстанції вказав, що Відповідачка не є стороною у справі №754/4762/16-ц, та Позивачкою не надано належних доказів обізнаності третьої особи або відповідачки про наявність вказаного арешту. 
Відтак, Суд вважає, що звернувшись до приватного нотаріуса за вчиненням реєстраційної дії на підставі чинного акту державного виконавця про проведені електронні торги, ОСОБА_3 не знав і не міг знати про ужиті судом заходи забезпечення позову, а тому діяв добросовісно.
43.          З огляду на відсутність порушень чинного законодавства зі сторони Відповідачки, а також ненадання відповідних доказів судам попередніх інстанцій про те, що Третя особа знала про вжиті судом заходи забезпечення позову, Суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги. 
44.          Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.
45. Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
46. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права. 
47. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі, якими доводи скаржника відхилено.
48.  Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
49. Відшкодування судових витрат особі, якій у задоволенні касаційної скарги відмовлено, законом не передбачено. 
Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 06.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 у справі №826/11084/16 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Патрєвої Ю.П., за участю третьої особи - ОСОБА_3, про визнання незаконними дій щодо прийняття рішення, скасування рішення залишити без задоволення.
2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 у справі №826/11084/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Т.О. Анцупова

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк