ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/18299/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,

учасники справи:
позивач - Антимонопольний комітет України,
відповідач - публічне акціонерне товариство "Газпром" (публичное акционерное общество "Газпром"),
особа, яка звернулася із заявою, - Антимонопольний комітет України,
за участю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ примусового виконання рішень), 

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Газпром" (публичного акционерного общества "Газпром")
на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.10.2017 (головуючий суддя Трофименко Т.Ю.) 
та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 (головуючий - Гаврилюк О.М., судді:  Майданевич А.Г., Іоннікова І.А.),
прийняті за наслідками розгляду заяви Антимонопольного комітету України про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 05.12.2016 
у справі № 910/18299/16
за позовом Антимонопольного комітету України (далі - Комітет)
до публічного акціонерного товариства "Газпром" (публичного акционерного общества "Газпром", далі - ПАТ "Газпром")
про стягнення 85 965 927 000,00 грн. штрафу, 85 965 927 000,00 грн. пені та зобов'язання виконати пункт 4 резолютивної частини рішення.
                              
За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:
У травні 2017 року Комітет звернувся до господарського суду міста Києва  із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 05.12.2016 у справі № 910/18299/16 шляхом звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника - ПАТ "Газпром", у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Заяву мотивовано, зокрема, тим, що в ході примусового виконання рішення суду зі справи державними виконавцями встановлено, що на рахунках представництва ПАТ "Газпром", відкритих у банківських установах України станом на 17.05.2017, виявлено грошових коштів всього на суму 344 899,26 грн. та 25 365,75 дол. США, що становить приблизно 0,00059 % від суми 171 932 060 700 грн., яка підлягає примусовому стягненню за наказами у справі № 910/18299/16 про стягнення з боржника штрафу, пені та судового збору, що свідчить про неможливість виконання рішення суду у встановлений судом спосіб та порядок.
У той же час державним виконавцем встановлено, що ПАТ "Газпром" є співзасновником приватного акціонерного товариства "ГАЗТРАНЗИТ" з іноземними інвестиціями (ідентифікаційний код 25273549), якому, відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить будівля за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 26-В. Також існує ймовірність, що ПАТ "Газпром" на території України належить й інше рухоме або нерухоме майно.
Заява Комітету розглядалася судами неодноразово.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.10.2017 зі справи № 910/18299/16, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2017, заяву Комітету про зміну способу виконання рішення господарського суду міста Києва від 05.12.2016 у справі задоволено повністю.
Судові акти попередніх інстанцій мотивовано наявністю визначених законом підстав для зміни способу виконання рішення у справі в порядку приписів статті 121 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017).
ПАТ "Газпром", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить суд касаційної інстанції судові акти попередніх інстанцій зі справи скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви Комітету. Так, згідно з доводами ПАТ "Газпром", викладеними у касаційній скарзі:
- суди попередніх інстанцій, не встановивши обставин, що ускладнюють виконання рішення суду у справі або роблять його неможливим, припустилися неправильного застосування приписів статті 121 ГПК України, що є підставою для скасування прийнятих судових актів зі справи;
- державний виконавець при виконанні судового рішення у даній справі не вжив усіх можливих заходів для виконання рішення у встановлений раніше спосіб;
- державний виконавець не здійснював жодних дій по виконанню рішення суду на території Російської Федерації. Тобто немає жодних підстав вважати, що державним виконавцем вживалися всі заходи щодо виконання рішення, шляхом стягнення з боржника заборгованості у вигляді грошових коштів, а саме способом, встановленим судовим рішенням. Отже, виключні підстави для зміни способу та порядку виконання рішення суду у даній справі відсутні;
- той факт, що в постанові суду апеляційної інстанції наголошується на тому, що стягнення у справі присуджено саме до Державного бюджету України, а отже, є інтересом держави, свідчить про заангажованість суду і порушення принципів незалежного та справедливого судового розгляду у справі.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Розгляд касаційної скарги ПАТ "Газпром" здійснено судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи, у відповідності до частини п'ятої статті 301 ГПК України.
Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Рішенням господарського суду міста Києва від 05.12.2016 зі справи  № 910/18299/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2017, позовні вимоги Комітету задоволено: стягнуто з ПАТ "Газпром" (Російська Федерація) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду в дохід загального фонду Державного бюджету України 85 965 927 000,00 грн. штрафу і 85 965 927 000,00 грн. пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України від 22.01.2016 № 18-р у справі № 143-26.13/108-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", а також зобов'язано ПАТ "Газпром" виконати пункт 4 резолютивної частини Рішення АМК щодо припинення порушення, зазначеного в пункті 2 згаданого рішення, шляхом забезпечення отримання послуг з транзиту природного газу магістральними трубопроводами територією України у Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на обґрунтованих умовах; стягнуто з ПАТ "Газпром" на користь Комітету  206 700,00 грн. судового збору.
17.03.2017 на виконання судового рішення видано накази.
11.04.2017 Комітет звернувся до Відділу примусового виконання рішень із заявою про відкриття виконавчого провадження.
21.04.2017 Відділом примусового виконання рішень винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 53823056).
Згідно з листом Державної фіскальної служби України від 17.05.2017                                           № 8156/5/99-99-08-02-02-16 на запит державного виконавця повідомлено про те, що в Єдиному банку даних про платників податків - юридичних осіб станом на 13.05.2017 відомості про перебування відповідача на обліку в контролюючих органах відсутні, але в Реєстрі платників податків - нерезидентів перебуває на обліку представництво ПАТ "Газпром" та надано відомості щодо переліку рахунків вказаної особи у банківських установах.
17.05.2017 державним виконавцем направлено запити до ПАТ "Газпром", представництва ПАТ "Газпром", Антимонопольного комітету, публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", публічного акціонерного товариства "Укрексімбанк", публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Правекс-Банк" щодо надання інформації про залишки коштів на рахунках ПАТ "Газпром", відкритих останнім через представництво ПАТ "Газпром", та повідомлено про прийняття постанови від 17.05.2017 про арешт коштів боржника.
Згідно з листом від 17.05.2017 публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" залишок коштів на рахунках представництва ПАТ "Газпром" становить                                       344 899, 26 грн. та 25 365, 75 грн.
Листом від 18.05.2017 № 204-00/2114 публічним акціонерним товариством "Укрексімбанк" повідомлено державного виконавця про закриття представництвом ПАТ "Газпром" рахунків у вказаній банківській установі.
Відповідно до листа Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 18.05.2017 № 09/01/9407 станом на 31.03.2017 ПАТ "Газпром" володіло пакетами акцій таких емітентів (10% і більше статутного капіталу):
1 303 000 шт. простих іменних акцій публічного акціонерного товариства "Інститут Южнігірпромгаз", що становить 40% від статутного капіталу емітента (депозитарна установа - ТОВ "Об'єднана реєстраційна компанія");
16 650 шт. простих іменних акцій емітента приватного акціонерного товариства "ГАЗТРАНЗИТ", що становить 40,2174% від статутного капіталу емітента (депозитарна установа - ПАТ "Альфа-Банк").
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів [посадових осіб (далі - рішення)] - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частинами першою та другою статті 121 ГПК України  (в редакції, чинній до 15.12.2017) за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.
За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.
Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.
Якщо у відповідача відсутні кошти на рахунку в банку або коли їх не вистачає для покриття заборгованості, господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про звернення стягнення на його майно. Оскільки майно боржника, на яке може бути звернуто стягнення, визначається державним виконавцем у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", господарський суд у своєму наказі не зобов'язаний зазначати конкретне майно, а має вмістити в ньому лише вказівку про звернення стягнення на майно у сумі, що підлягає стягненню за рішенням господарського суду. Наведене не виключає права господарського суду з метою захисту у найбільш ефективний та справедливий спосіб порушених відповідачем майнових прав позивача зазначити у виданому ним наказі й конкретне майно відповідача, на яке слід звернути стягнення, якщо в розпорядженні суду є достовірні дані про його наявність у відповідача.
Таким чином, зміна способу та порядку виконання рішення можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у порядку і спосіб, які встановлені раніше. При цьому Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, надані на підтвердження таких обставин, за приписами статті 43 ГПК України. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.
Згідно з приписами статті 77 Закону під час виконання рішень стосовно іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб, які відповідно проживають (перебувають) чи зареєстровані на території України або мають на території України власне майно, яким володіють самостійно або разом з іншими особами, застосовуються положення цього Закону.
Як унормовано у частинах другій, п'ятій та шостій статті 48 Закону, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Таким чином, виконання рішення компетентного суду України щодо іноземних юридичних осіб, які, зокрема, мають на території України власне майно, яким володіють самостійно або разом з іншими особами, здійснюється у відповідності до приписів Закону України "Про виконавче провадження".
Угода про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності (ратифікована постановою Верховної Ради України від 19.12.1992) у свою чергу, має на меті забезпечити всім господарюючим суб'єктам рівні можливості для захисту своїх прав і законних інтересів і, в частині визнання і виконання рішень компетентних судів Держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, направлена на сприяння у виконанні судових рішень, які винесені компетентними судами однієї Держави -учасниці на території інших Держав-учасниць.
Зазначена Угода, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, в частині взаємного виконання Державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав рішень компетентних судів, що набули законної сили, застосовується у випадку відсутності підстав для виконання судового рішення, прийнятого компетентним судом України щодо іноземної юридичної особи, безпосередньо на території України у відповідності до приписів Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно, наявність у стягувача права на виконання судового рішення зі справи на території Російської Федерації у відповідності до приписів Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, жодним чином не нівелює можливості його виконання на території України у відповідності до приписів Закону України "Про виконавче провадження" за рахунок майна боржника, розміщеного на території України.
Суди попередніх інстанцій, встановивши, що: рішення суду у справі № 910/18299/16 не виконано; у боржника на рахунках у банківських установах в Україні відсутні кошти у кількості, що була б достатньою для виконання судового рішення у справі, відповідно зазначене судове рішення не може бути виконане у спосіб, визначений в останньому; при цьому станом на 31.03.2017 ПАТ "Газпром" володіло пакетами акцій публічного акціонерного товариства "Інститут Южнігірпромгаз" у кількості 1 303 000 шт. та приватного акціонерного товариства "ГАЗТРАНЗИТ" у кількості 16 650,00 грн., і, відповідно до відомостей, наданих останнім, боржник має право на отримання дивідендів за акціями/доходу за цінними паперами, - дійшли неспростовного висновку про наявність підстав для зміни способу виконання рішення у справі                         № 910/18299/16 шляхом  звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника - ПАТ "Газпром", у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб або боржник володіє ними спільно з іншими особами, у зв'язку з чим правомірно задовольнили заяву Комітету.
Доводи ПАТ "Газпром", які викладені у касаційній скарзі, стосовно того, що державний виконавець не здійснював жодних дій по виконанню рішення суду на території Російської Федерації, тобто немає жодних підстав вважати, що державним виконавцем вживалися всі заходи щодо виконання рішення шляхом стягнення з боржника заборгованості у вигляді грошових коштів, а саме способом, встановленим судовим рішенням, Касаційний господарський суд відхиляє, з огляду на те, що Угода про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності в частині взаємного виконання Державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав рішень компетентних судів, що набули законної сили, застосовується у випадку відсутності підстав для виконання судового рішення, прийнятого компетентним судом України щодо іноземної юридичної особи, безпосередньо на території України у відповідності до приписів Закону України "Про виконавче провадження". Виконання рішення компетентного суду України щодо іноземних юридичних осіб, які, зокрема, мають на території України власне майно, яким володіють самостійно або разом з іншими особами, здійснюється у відповідності до приписів Закону України "Про виконавче провадження". Звернення за виконанням рішення у даній справі до Російської Федерації чи будь-якої іншої країни -учасниці СНД є правом стягувача, а не його обов'язком.
Твердження ПАТ "Газпром" про те, що зміст постанови суду апеляційної інстанції свідчить про заангажованість суду і порушення принципів незалежного та справедливого судового розгляду у справі є власною суб'єктивною позицією скаржника, яка жодним чином не підтверджується змістом оскаржуваного судового акта.
Водночас відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з положеннями статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишити касаційну скаргу ПАТ "Газпром" без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін, як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін судові акти попередніх інстанцій, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Керуючись статтями 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Газпром" (публичного акционерного общества "Газпром") залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 18.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2017  у справі № 910/18299/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                  І. Булгакова

Суддя                                                                                                  Б. Львов 

Суддя                                                                                                   В. Селіваненко