ПОСТАНОВА
Іменем України

25 квітня 2018 року 
Київ
справа №820/2640/17
адміністративне провадження №К/9901/3661/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Бевзенка В. М., 
                                                                 Шарапи В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Шевчук К.В.
представника відповідача - Приступи О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні 
касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області 
на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року (головуючий суддя - Біленський О.О.) 
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року (головуючий суддя - Русанова В.Б., судді - Присяжнюк О.В., Курило Л.В.) 
у справі № 820/2640/17
за позовом ОСОБА_4 
до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, 
третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області
про визнання протиправними дій та стягнення суддівської винагороди, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.
Короткий зміст позовних вимог.
1.           26 червня 2017 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області (далі - скаржник), третя особа: Головне Управління Державної казначейської служби України в Харківській області, в якому просив:
1.1.          визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області щодо нарахування з 01 січня 2017 року голові Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 суддівської винагороди, виходячи з приписів п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України;
1.2.          - стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, код ЄДРПОУ 26281249, на користь ОСОБА_4 суддівську винагороду за січень-травень 2017 року в сумі 108030,62 грн.;
2.          В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки він призначений на посаду судді Комінтернівського районного суду м. Харкова до набрання чинності Закону №1402-VIII  та не проходив кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді), то, відповідно, повинен одержувати суддівську винагороду, виходячи зі розрахунку мінімальної заробітної плати на рівні 3200 грн., відповідно до положень частини 1 статті 133 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", а не із розміру 1600 грн., як здійснює нарахування скаржник. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
3.          Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, третя особа: Головне Управління Державної казначейської служби України в Харківській області - задоволено частково. 
3.1.          визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області щодо нарахування з 01 січня 2017 року голові Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 суддівської винагороди, виходячи з приписів п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".
3.2.          - зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області за період січень-травень 2017 року перерахувати судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Буцькому Василю Валерійовичу суддівську винагороду, виходячи з розміру посадового окладу в сумі 32000 (тридцять дві тисячі) грн 00 коп. та провести виплати суддівської винагороди з урахуванням вже виплачених сум.
3.3.          В решті позовних вимог відмовлено.
4.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.06 №1774-VIII щодо не застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини при визначенні посадових окладів та заробітної плати працівників та встановлення для цих цілей нової розрахункової величини в розмірі 1600,00 грн, не конкретизують переліку працівників, до посадових окладів та заробітних плат яких вказані положення застосовуються, та вимоги ст.130 Конституції України чітко визначають встановлення розміру винагороди судді з посиланням на закон про судоустрій, а в останній законодавцем не було внесено змін, то слід дійти висновку, що розрахункова величина в розмірі 1600,00 грн може застосовуватися до будь-яких інших посадових окладів та заробітних плат працівників, окрім посадових окладів судді.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції.
5.          Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області залишено без задоволення. 
5.1.          Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року у справі №820/2640/17 залишено без змін. 
6.          Залишаючи без змін постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що оскільки Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1774-VIII не вносилися зміни до Закону № 2453-VI, що є спеціальним законом про судоустрій, яким врегульовано питання виплати суддівської винагороди до проходження кваліфікаційного оцінювання позивача як судді, а тому відповідно до ст.130 Конституції України вони не можуть регулювати питання розміру суддівської винагороди.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).
7.           19 грудня 2017 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року.
8.          В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити повністю. 
9.          В обґрунтування поданої касаційної скарги Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області вказує на те, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги, що нарахування та виплата суддівської винагороди позивачу здійснювалося скаржником в межах фонду заробітної плати , затвердженого для Комінтернівського районного суду м.Харкова у відповідному кошторисі та виключно в межах бюджетних асигнувань. Відтак Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, при виплаті суддівської винагороди позивачу, діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
10.      Позивачем відзиву на зазначену касаційну скаргу не подано, що не перешкоджає її розгляду по суті.

11.          Ухвалою Верховного Суду від 03 січня 2018 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.
12.           Скаржником заявлено клопотання про участь у судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 344 Кодексу адміністративного судочинства України. 
13.          В судове засідання з'явився представник відповідача, позивач, представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ. 

14.          Рішенням ХІІ сесії ХХІ скликання Харківської обласної Ради народних депутатів від 25 лютого 1993 року ОСОБА_4 обрано суддею Ленінського районного суду м.Харкова.
15.          Постановою Верховної Ради України від 19 червня 2003 року № 1016-VI ОСОБА_4 обрано суддею Ленінського районного суду м.Харкова безстроково.
16.          Указом Президента України від 05 червня  2007 року № 499/2007 ОСОБА_4 переведено на посаду судді Комінтернівського районного народного суду м. Харкова.
17.          Наказом в.о. голови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 червня 2007 року № 01-07/24 ОСОБА_4 зараховано до штату Комінтернівського районного суду м. Харкова на посаду судді 
18.          Рішення Ради суддів України від 22 червня 2007 року № 77, позивача було призначено на посаду голови Комінтернівського районного суду м. Харкова строком на п'ять років.
19.          Рішенням Вищої Ради Юстиції від 11 липня 2012 року ОСОБА_4 призначено на посаду голови Комінтернівського районного суду м. Харкова по 10 липня 2017 року включно.
20.          Наказом від 07 травня 2014 року № 02-07/23, на підставі протоколу таємного голосування від 07 травня 2014 року, ОСОБА_4 призначено на адміністративну посаду голови Комінтернівського районного суду м. Харкова.
21.          Наказом від 12 травня 2015 року № 02-07/32 на підставі рішення зборів суддів Комінтернівського районного суду м. Харкова № 10 від 12 травня 2015 року, позивача призначено на посаду голови Комінтернівського районного суду м. Харкова.
22.          ОСОБА_4 не проходив кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VІІІ.
23.          З матеріалів справи, зокрема - копії розрахункових листів вбачається, що суддівська винагорода позивачу у період з 01 січня 2017 року по 31 травня 2017 року нараховувалась виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат у розмірі 1600 грн., визначених згідно п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (у загальному розмірі посадового окладу - 16 000 грн.).
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ. 
24.          Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
25.          Частина 2 статті 130 Конституції України: розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
26.          Частина 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VII (далі - Закон № 1402-VII): суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно - правовими актами.
27.          Пункт 1 частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII: базовий розмір посадового окладу для судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
28.          Пункт 22 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII: право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
29.          Пункт 23 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII: до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).
30.          Частина 3 статті 133 Закону № 2453-VІ: посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.
31.          Стаття 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VIII (далі - Закон №1801-VIII): установити в 2017 році мінімальну заробітну плату в місячному розмірі з 1 січня - 3200 гривень.
32.          Стаття 7 Закону №1801-VIII: установити в 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року у розмірі 1600 грн.
33.          Пункт 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII (далі - Закону №1774-VII): мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.
34.          Пункт 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1774-VIII: до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
35.          Стаття 3 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР): мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.
36.          Частина 1 статті 8 Закону №108/95-ВР: держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.
37.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
38.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі     статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

39.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

40.          Аналіз вищенаведених норм Конституції України, Закону №1402-VIII, Закону № 2453-VI із застосуванням Закону №1774-VIII, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що розмір посадового окладу судді місцевого суду до проходження кваліфікаційного оцінювання становить 16     000 гривень. 
41.          Норми Закону №1774-VIII впливаючи на числове вираження розміру суддівської винагороди, безпосередньо не стосуються її визначення, позаяк ними врегульовано виключно порядок застосування мінімальної заробітної плати при обрахунку суддівської винагороди.
42.          Суд вважає, що нормами Закону №1774-VIII лише змінено підходи до визначення розміру мінімальної заробітної плати, зокрема, шляхом запровадження нової методології визначення мінімальної заробітної плати при обрахунку розмірів посадових окладів, як нижньої межі оплати праці, що гарантується державою. Оскільки Законом №1774-VIII не внесено зміни до Закону № 2453-VІ в частині розміру суддівської винагороди, а відтак її число залишилося сталим - 10 мінімальних заробітних плат.
43.          Судами попередніх інстанцій також не взято до уваги те, що з прийняттям Закону №1774-VIII фактично не відбулося зменшення розміру суддівської винагороди, яку отримував позивач до його ухвалення: з 1 грудня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1600 гривень (абзац 2 статті 8 Закону України від 25.12.2015 № 928-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2016 рік»), так само як і з 01.01.2017 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600 гривень (абзац 4 статті 7 Закону № 1801-VІІІ).
44.          З огляду на викладене, Суд вважає, що рішенням суду першої інстанції, підтриманому ухвалою суду апеляційної інстанції необґрунтовано задоволено вимоги позивача. Позаяк під час нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, скаржник діяв у відповідності до приписів вищенаведених правових актів, а тому право позивача на передбачений Законом № 2453-VI розмір суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу в 10 мінімальних заробітних плат, визначених ст. 8 Закону № 1801-VІІІ не порушене, що є підставою для відмови в задоволенні позову.  
45.          Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
46.          Відповідно до ч. 1, 3 статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
47.          Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
48.          Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального права, колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про протиправність дій скаржника.
49.          Керуючись статтями 243, 250, 341,     344,     п.3 ч.1.ст.349, 351,     355, 356,     359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В :
50.          Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області задовольнити.
51.          Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року - скасувати.
52.          Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, третя особа: Головне Управління Державної казначейської служби України в Харківській області відмовити повністю.
53.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Головуючий суддя                                                                                Н.А. Данилевич          
Судді                                                                                           В. М. Бевзенко 
                                                                                                    В.М. Шарапа