Верховний
Суд

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року 
м. Київ
справа №  922/4355/14 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

учасники справи:
позивач -  публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",
відповідач - публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5",

розглянувши заяву   приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" про   перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду України від 11.07.2017
постанови Харківського апеляційного господарського суду       від 27.03.2017
ухвали Господарського суду Харківської області від 02.03.2017
за скаргою публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" 
на бездіяльність органу державної виконавчої служби від 15.01.2017 
у справі   № 922/4355/14
за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 
до публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" 
про стягнення 7 738 925, 00 грн, - 

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" звернулося до Господарського суду Харківської області зі скаргою на бездіяльність органу державної виконавчої служби від 15.01.2017 (вх. №11 від 17.01.2017), в якій просило суд винести ухвалу про визнання незаконною бездіяльності органу ДВС та зобов'язання закінчити виконавче провадження № 47986979 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 19.02.2015 у справі №922/4355/14 на підставі пункту 16 частини першої     статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.03.2017 у справі № 922/4355/14 (суддя Бринцев О.В.), залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 (колегія суддів: Россолов В.В. - головуючий, Гетьман Р.А., Хачатрян В.С.) в задоволенні скарги публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на бездіяльність органу державної виконавчої служби відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.07.2017 у справі № 922/4355/14 у  складі колегії суддів: головуючого - Білошкап О.В., суддів - Короткевича О.Є., Погребняка В.Я., постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У серпні 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" про перегляд Верховним Судом України ухвали Господарського суду Харківської області від 02.03.2017, постанови Харківського апеляційного господарського суду       від 27.03.2017 та постанови Вищого господарського суду України   від 11.07.2017 у справі № 922/4355/14 в порядку Розділу XII-2 Господарського процесуального кодексу України (далі -  ГПК України) в редакції, чинній до 15.12.2017.

В обґрунтування заяви про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті   111^16    ГПК України, до заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 19.07.2017 у справі   № 912/487/15-г,  від 18.07.2017 у справі № 917/1591/14, від 25.07.2017 у справі № 910/16349/13,  в яких, на думку заявника, по-іншому застосовано одні й ті самі норми матеріального права, а саме пункт 16 частини першої     статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII та частину третю  статті 7 Закону        України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII (далі - Закон від 03.10.2016 № 1730-VIII).

Мотивуючи свою заяву, публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5", просило скасувати постанову Вищого господарського суду України   від 11.07.2017, постанову Харківського апеляційного господарського суду       від 27.03.2017 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.03.2017, передати справу на розгляд суду першої інстанції, оскільки списання неустойки (штрафа, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на вже погашену заборгованість в силу прямого припису частини третьої статті 7 Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII не обумовлено жодною іншою обставиною, крім набрання чинності, та, зокрема не вимагає узгодження з постачальником природного газу чи підтвердження останнім такого списання та оформлення позивачем відповідних документів щодо такого списання. 

Ухвалою від 14.08.2017 Верховний Суд України допустив до провадження справу № 922/4355/14 і відкрив провадження за заявою приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5"  про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 11.07.2017, постанови Харківського апеляційного господарського суду       від 27.03.2017, ухвали Господарського суду Харківської області від 02.03.2017  у зазначеній справі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1   розділу XI "Перехідні положення" ГПК України   
(в редакції   Закону України від 03.10.2017 № 2147- VIII) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

16.01.2018 на підставі частини п'ятої статті 31 та підпункту 1 пункту 1 Розділу ХІ          Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ року, заяву приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" про перегляд судових рішень зі справою  № 922/4355/14 Господарського суду Харківської області передано до Касаційного господарського суду у складі  Верховного Суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи  № 922/4355/14 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Білоус В.В., суддя - Жуков С.В., суддя - Ткаченко Н.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2018 року.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, обговоривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм права, вважає, що заява підлягає задоволенню з підстав наведених нижче.

При вирішенні спору по суті судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" про стягнення суми основного боргу у розмірі 1 147,00 грн, втрат від інфляційних процесів за весь час прострочення, що складають 3 372 227,23 грн, пені у розмірі 
 3 347 976,20 грн та трьох відсотків річних у розмірі 1 017 575,54 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.11. 2014, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.02.2015  та постановою Вищого господарського суду України від 24.03.2015 у справі №922/4355/14 позов публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково, стягнуто з публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на користь позивача втрати від інфляційних процесів за весь час прострочення, що складають 3 016 483,55 грн, три відсотки річних у розмірі 724 264,86 грн та 35 324,53 грн судового збору  (т. I, арк. с. 163-171).

На виконання вказаного рішення 19.02.2015 Господарським судом Харківської області видано відповідний наказ (т. I, арк. с. 237).

30.06.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47986979 з примусового виконання судового наказу від 19.02.2015 у справі №922/4355/14.

Судами встановлено, що 05.01.2017 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області було отримано заяву публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" №01-14/2503 від 29.12.2016 про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 16 частини першої   статті 39 Закону України "Про виконавче провадження". До заяви було додано копію платіжного доручення № 754 від 29.04.2016 про сплату 35 324,53 судових витрат. Станом на 15.01.2017 року органом Державної виконавчої служби не вчинено виконавчої дії щодо закінчення виконавчого провадження.

У справі, яка розглядається, Вищий господарський суд України погодився з висновками судів попередніх інстанцій про необґрунтованість скарги публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5"       на       бездіяльність органу державної виконавчої служби у зв'язку з відсутністю підстав для закінчення       виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу від 19.02.2015 на підставі пункту 16 частини першої   статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".  

Обґрунтовуючи свою позицію, суд касаційної інстанції вказав, що для списання зобов'язань з оплати трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань в порядку, передбаченому вищевказаним Законом, товариство має набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру. Крім того, зазначив, що законом не передбачено автоматичного списання вказаних сум і таке списання повинно здійснюватися у порядку статей 1, 2, 3 Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII. При цьому Вищий господарський суд України не застосовував частину третю статті 7 Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII.

Разом з тим у постановах Вищого господарського суду України від 19.07.2017 у справі   № 912/487/15-г, від 18.07.2017 у справі № 917/1591/14, від 25.07.2017 у справі № 910/16349/13 суди касаційної інстанції висловили протилежну правову позицію, та вказали наступне. Якщо судами встановлено, що основна заборгованість боржника за природний газ, використана для виробництва теплоенергії повністю погашена до набрання чинності Законом від 03.10.2016 № 1730-VIII, то згідно з приписами частини третьої статті 7 цього Закону, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Викладене свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї  і тієї самої норми матеріального права, зокрема, частини третьої статті 7 Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII, що призвело до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Забезпечуючи єдність судової практики у застосуванні норм матеріального права, про які йдеться у заяві, Касаційний господарський суд виходить з такого.

30.11.2016 набрав чинності    від 03.10.2016 № 1730-VIII, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів   Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього   Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі   статтею 2 Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною першою   статті 3 Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

За приписами частини першої статті 5 Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

Реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення, згідно частини другої статті 5 цього Закону. 

На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Так, відповідно до пункту 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом від 03.10.2016 № 1730-VIII; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Водночас частиною третьою   статті 7 Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 16 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом від 03.10.2016 № 1730-VIII, неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина третя статті 7 Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII     є нормою прямої дії. При цьому застосування приписів частини третьої статті 7 цього Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, застосування даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, і застосування процедури, передбаченої статтями 1, 2, 3 Закону, за умови погашення заборгованості до набрання чинності цим Законом. 

Отже, для правильного застосування положень Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII, судами повинно бути встановлено, відбулося чи не відбулося погашення основної заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом від 03.10.2016 № 1730-VIII, а саме до 30.11.2016.

Якщо заборгованість погашено до набрання чинності Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII, тоді положення статей 1, 2, 3 вказаного Закону не застосовуються. Відтак не потребує доведення доказ включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість, яка є предметом регулювання цим Законом, не нараховуються, 
а нараховані підлягають списанню, у зв'язку з припиненням зобов'язань щодо їх сплати, на підставі  частини третьої статті 7 Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII. 

Якщо у теплопостачальних та теплорегулюючих організацій залишилася заборгованість перед постачальником природного газу  за спожитий природний газ після набрання чинності Законом від 03.10.2016 № 1730-VIII, до таких підприємств застосовується положення статей 1, 2, 3, 5 Закону від 03.10.2016           № 1730-VIII, де статтею 3 цього Закону встановлено порядок участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Водночас, у справі № 922/4355/14, яка розглядається, судами попередніх інстанцій, при прийнятті судових актів, які є предметом перегляду, не встановлено те, чи погашено відповідачем заборгованість за поставлений природний газ  у повному обсязі до набрання чинності  Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII,  тобто до 30.11.2016, чи ні. Оскільки з'ясування цієї обставини має істотне значення для прямого застосування частини третьої статті 7 Закону  від 03.10.2016 № 1730-VIII.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях  32-34, 43, 82, 84 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне  й обґрунтоване рішення у справі неможливо. 

Відповідно до статті 111^23 ГПК України (в редакції  до 15.12.2017) Верховний Суд розглядає справи за правилами перегляду судових рішень у касаційному порядку, тому не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку. 

Оскільки господарськими судами попередніх інстанцій зазначені фактичні обставини у справі не встановлено, а відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з'ясувати дійсні обставини справи перешкоджає ухвалити нове рішення, то справу слід передати на розгляд суду першої інстанції згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини другої статті 111^25 ГПК України (в редакції  до 15.12.2017).

Отже, заява приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" підлягає задоволенню, а всі постановлені у справі судові рішення - скасуванню з передачею справи на розгляд до Господарського суду Харківської області.

На підставі викладеного та керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-VІІІ, статтями 111^14, 111^23- 111^25 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" про   перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 11.07.2017, постанови Харківського апеляційного господарського суду від 27.03.2017, ухвали Господарського суду Харківської області від 02.03.2017 у справі   № 922/4355/14 задовольнити.

2. Постанову Вищого господарського суду України від 11.07.2017, постанову Харківського апеляційного господарського суду       від 27.03.2017 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.03.2017 у справі № 922/4355/14  скасувати, а справу № 922/4355/14 за скаргою приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на бездіяльність органу державної виконавчої служби від 15.01.2017 направити на розгляд до Господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                            В.В. Білоус

Судді                                                                                                         Н.Г. Ткаченко  

                                                                                                          С.В. Жуков