ПОСТАНОВА
Іменем України

14 березня 2018 року 
Київ
справа №757/19180/16-а
провадження №К/9901/6735/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів:  Білоуса О.В., Шарапи В.М., 
розглянувши у письмовому провадженні в касаційній інстанції адміністративну справу № 757/19180/16-а
за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної служби роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва, прийняту 20 травня 2016 року у складі судді Батрин О.В., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду, постановлену 18 липня 2016 року, у складі колегії суддів: головуючого - Ісаєнко Ю.А., суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,
в с т а н о в и в :
У квітні 2016 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної служби роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції (далі також - відповідач) про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 20 квітня 2016 року щодо нього було винесено постанову ЕАА № 014430 у справі про адміністративне правопорушення, якою його визнано винним за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. 
У постанові зазначено, що 20 квітня 2016 року в м. Києві по вул.  Пушкінській, 15/5, водій автомобіля NISSAN SLMERA, державний номер НОМЕР_1, яким є позивач, здійснив зупинку на пішохідному переході (ближче 10 м). 
Позивач вважає, що така постанова винесена з порушенням вимог КУпАП, оскільки позивач здійснив вимушену стоянку для перевірки тиску в передньому колесі, ввімкнув аварійну сигналізацію та підійшов до водіїв інших транспортних засобів попросити манометр для перевірки тиску в колесі. Коли повернувся, то побачив, як інспектор б'є по колесах автомобіля. Крім того, зазначив, що інспектор при складанні постанови не пред'явив службового посвідчення, не представився, не роз'яснив йому процесуальні права, у зв'язку з чим просив скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення як неправомірну та провадження у справі закрити.
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 20 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі позивача, посилаючись на те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій були винесені при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки судів не відповідають обставинам справи, а тому просив скасувати їх рішення,  та постановити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - КАС України) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судами встановлено, що 20 квітня 2016 року відповідачем стосовно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ЕАА №005582, якою за порушення частини першої статті 122 КУпАП на останнього накладено штраф у розмірі 255,00 гривень.
Згідно вказаної постанови, позивач 20 квітня 2016 року керуючи транспортним засобом Nissan Almera, державний номерний знак - НОМЕР_1, по вул. Пушкінська, 15/5, у м. Києві, здійснив зупинку на пішохідному переході ближче ніж 10 м.
Вважаючи протиправною постанову про накладення на нього адміністративного стягнення позивач звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про доведеність факту вчинення позивачем правопорушення, що передбачено частиною першою статті 122 КУпУП.
Верховний Суд висновки судів попередніх інстанцій вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.
Згідно частини першої статті 122 КУпАП порушення вимог зупинки тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно положень статті 222 вказаного Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: серед інших про порушення правил користування засобами транспорту (частини перша статті 122). 
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Відповідно до підпункту «г» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.
Як зазначає позивач, 20 квітня 2016 року в м. Києві по вул. Пушкінській, 15/5, керуючи автомобілем Nissan Almera він здійснив вимушену зупинку на пішохідному переході (ближче 10 м).
У розумінні пункту 1.10 Правил дорожнього руху вимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.
Згідно пункту 15.14 Правил дорожнього руху у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил (ввімкнути аварійну світлову сигналізацію (п. 9.9), разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними (п. 9.10). 
Проте, будь-яких доказів, що позивач здійснив саме вимушену зупинку у розумінні пункту 1.10 Правил дорожнього руху останнім не надано.
Доводи позивача, про те що зупинка була вимушена через перевірку тиску в правому передньому колесі, Верховний Суд до уваги не приймає, оскільки зазначена обставина не є підставою для здійснення такої вимушеної зупинки транспортного засобу.
Посилання позивача на те, що ним було вжито всіх передбачених заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, шляхом ввімкнення аварійної сигналізації, не спростовує факту порушення ним підпункту «г» пункту 15.9 Правил дорожнього руху.
Відповідно до статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною другою статті 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав правомірною постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі, від 20 квітня 2016 року Серії ЕАА №014430, оскільки судом не встановлено, що позивач здійснив саме вимушену зупинку, тобто допустив порушення п.п. 15.9 Правил дорожнього руху.
Київський апеляційний адміністративний суд, який здійснював перегляд постанови суду першої інстанції дійшов аналогічних висновків та обґрунтовано залишив її без змін.
Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для  скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                            
Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Печерського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2016 року у  цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    О. В. Білоус
                                                                                                    В. М. Шарапа