ПОСТАНОВА
Іменем України

21 березня 2018 року 
Київ
справа №554/4546/16-а
провадження №К/9901/7064/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів:  Бевзенка В.М., Білоуса О. В., 
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 554/4546/16-а
за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.   Полтаві, старшого інспектора патрульної поліції у м. Полтаві Слуцького Владислава Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду прийняту 25 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Перцової Т.С., суддів: Дюкарєвої С.В., Жигилія С.П.,
в с т а н о в и в :
У червні 2016 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Полтаві, старшого інспектора патрульної поліції у м. Полтаві Слуцького Владислава Миколайовича, в якому просив:
скасувати постанову серії ПС2 № 873461 від 11 травня 2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 1020 гривень за частиною першою статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та стягнути судові витрати на правову допомогу.
Аргументуючи позовні вимоги позивач зазначав, що оскаржувана постанова винесена з порушенням законодавства та безпідставно. Про її наявність позивач дізнався лише 01 червня 2016 року, отримавши на службову адресу підприємства. При цьому він був позбавлений можливості надати пояснення по суті справи. Заперечив наявність у нього складу адміністративного правопорушення, оскільки не мав відповідного фінансування та вказівки УЖКГ Полтавської міської ради, якому повністю підпорядковується в своїй діяльності. Водночас указав, що тендер на ремонт дорожнього покриття у м.   Полтава, в тому числі на вулиці Харківське шосе виграли ПАТ «Управління механізації будівництва № 23» та ПП «Будгарант-7», які й отримали відповідне фінансування, тому мають відповідати за ремонт дороги. Крім іншого вважає, що при накладенні на нього стягнення не було враховувало термін заняття ним посади директора КП «МШЕД», наявності його вини, характеристики, обставин, що пом'якшують та обтяжують його відповідальність.
Октябрський районний суд м. Полтави постановою від 17 серпня 2016 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
Постанову серії ПС2 № 873461 від 11 травня 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в сумі 1020 гривень за частиною першою статті 140 КУпАП - скасував.
У іншій частині позовних вимог - відмовив.
Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 25 жовтня 2016 року, постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2016 року скасував, та прийняв нову, якою у задоволенні позову відмовив повністю.
У касаційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги позивач зазначає, що орган (посадова) особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, тому обов'язок щодо з'ясування обставин справи покладений на відповідну посадову особу, яка здійснювала розгляд матеріалів, отже інспектор Слуцький В.М. повинен був з'ясувати повноваження органів щодо проведення ремонту дорожнього покриття, строків і результатів проведення тендерів, відповідальних осіб згідно статутних документів, функціональних обов'язків та інших необхідних для правильного вирішення справи обставин.
За таких обставин відповідач вважає що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Суд апеляційної інстанції не проаналізував належним чином висновки суду першої інстанції та не надав їм правової оцінки, що потягло за собою незаконне скасування рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - КАС України) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 140 КУпАП, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення, а тому позовні вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що старший інспектор патрульної поліції у м. Полтаві Слуцький В.М. при прийнятті оскаржуваної постанови серії ПС2 №873461 від 11 травня 2016 року про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 140 КУпАП, та накладено штраф у сумі 1020 гривень, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, з дотриманням вимог частини третьої статті 2 КАС України, а отже, відсутні підстави для скасування даної постанови.
Верховний Суд погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції та зазначає таке. 
Судами встановлено, що 10 травня 2016 року приблизно о 14 годині 10 хвилин на вул. Харківське Шосе у м. Полтаві біля перехрестя з вул. Баумана у присутності свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 під час обстеження вказаної ділянки встановлено наявність вибоїн на проїзній частині, ліквідацію яких не організовано та не забезпечено ОСОБА_1, чим порушено пп. 1.5 Правил дорожнього руху України та пп. 3.1. ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху, автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди, вимоги до експлуатаційного стану».
Відповідно до п.1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР), дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. 
Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган. 
Розділом 3 Державного стандарту України 3587-97 (далі - ДСТУ 3587-97) «Безпека дорожнього руху, автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди, вимоги до експлуатаційного стану», затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 31 липня 1997 року № 441, передбачено, що автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів. 
Згідно з пп. 3.1.1 розділу 3 ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. 
Стан покриття проїзної частини та інших елементів дороги повинні перевірятися організаціями, які їх експлуатують, - щодекадно. 
Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І-ІІІ категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см - для решти інших категорій і груп (пп.3.1.2 п.3.1 розділу 3 ДСТУ 3587-97).
Відповідно до частини першої статті 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
За приписами статті 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.
Згідно зі статтею 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. 
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
У відповідності до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Як вбачається з матеріалів справи, і ці обставини встановлені судами попередніх інстанцій, позивач ОСОБА_1 з 07 квітня 2016 року є начальником комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради (далі по тексту - КП ««МШЕД» ПМР).
Згідно з п.1.2, п.1.3 Статуту КП «ПМШЕД» ПМР (надалі також - Підприємство) засновником та власником Підприємства є територіальна громада міста Полтави в особі Полтавської міської ради. Підприємство підпорядковано Управлінню житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (далі за текстом - Орган управління). 
Як встановлено пунктом 2.2 Статуту, КП «ПМШЕД» ПМР створюється для : 
- охорони, нагляду, утримання і ремонту міських шляхів, вулиць, проїздів, площ, підземних переходів, відкритих і закритих ливньостоків і дренажів, забезпечення санітарно-гігієнічного стану цих об'єктів, а також забезпечення задовільного руху по вулицям міста автотранспорту і пішоходів;
- виконання робіт із будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонту автомобільних шляхів і шляхових споруд, вулиць, проїздів, площ;
- утримання об'єктів благоустрою населених пунктів, які спрямовані на забезпечення та збереження їх технічного та естетичного стану, підвищення експлуатаційних якостей та продовження їх строків служби.
В силу п.2.4 Статуту до основних напрямків діяльності Підприємства відносяться: 
2.4.1. утримання шляхів і шляхових споруд у технічно справному стані, гарантуючи безпеку вантажних і пасажирських перевезень; 
2.4.2. охорона шляхів і шляхових споруд від передчасного зносу та руйнування під впливом природних факторів та руху автотранспорту; 
2.4.3. нагляд за технічним станом шляхів; 
2.4.4. організація і проведення робіт по поточному ремонту шляхів, водостоків і інших об'єктів благоустрою у відповідності з документацією;
2.4.5. відновлення шляхового покриття після розкриття своїми силами (якщо обсяг робіт невеликий) чи силами спеціалізованих підрядних організацій; 
2.4.14. поточний ремонт та утримання об'єктів благоустрою, вулиць і доріг міста, складовими яких, зокрема, є: проїзна частина вулиць і доріг, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування, та інших об'єктів за дорученням Органу управління; організація і проведення робіт по будівництву, реконструкції, капітальному і поточному ремонту шляхів, водостоків та об'єктів благоустрою.
Пунктом 1.1. контракту з начальником КП «ПМШЕД» ПМР від 07 квітня 2016 року, укладеного між Полтавським міським головою ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (надалі - Начальник), передбачено, що Начальник зобов'язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати виконання завдань, покладених Статутом, а управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (в подальшому - Орган управління) зобов'язується створювати належні умови для роботи Начальника.
Начальник здійснює поточне керівництво КП «ПМШЕД» ПМР, організовує його діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених Статутом та виконання умов Контракту (п.2.1 Статуту), а також зобов'язаний забезпечувати виконання завдань, передбачених Статутом КП «ПМШЕД» ПМР, наказами Органу управління. 
Крім того, із листа Управління ЖКГ виконкому Полтавської міської ради від 23 травня 2016 року № 01-06-01/12/1672, наданого у відповідь на запит УПП в м. Полтаві про надання інформації про підприємство, яке утримує та ремонтує дорожнє покриття у м. Полтава, вбачається, що утримання та ремонт дорожнього покриття, дорожніх знаків, розмітки, транспортного та пішохідних огороджень на вулично-шляховій мережі у м. Полтава здійснює КП «ПМШЕД» ПМР.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивач не є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 140 КУпАП, оскільки саме на КП «ПМШЕД» ПМР його Статутом покладено функції із забезпечення утримання шляхів та вулиць міста, зокрема, проїзної частини і дорожнього покриття, у технічно справному стані. 
Судами також встановлено, що 25 квітня 2016 року старшим інспектором УПД ГУ НП в Полтавській області Цигриком І.О. складено вимогу (припис) № 17 на ім'я начальника КП «ПМШЕД» ПМР ОСОБА_1 
Як зазначено в описовій частині цієї вимоги, вказаним поліцейським інспектором під час обстеження (перевірки) вулиці Фрунзе, М. Бірюзова, Половка та Харківське Шосе у м. Полтава встановлені порушення правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме: статті 27 Закону України «Про дорожній рух», пп.4.1 ДСТУ № 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» та ДСТУ 4100-2014. У зв'язку з викладеним, пунктом 3 вказаної вимоги зобов'язано начальника КП «ПМШЕД» ПМР ОСОБА_1 ліквідувати вибоїни по вул. Харківське Шосе в районі з перехрестям з вул. Баумана, про результати виконання вимоги (припису) до 29 квітня 2016 року письмово повідомити начальника УПП у м. Полтаві.
10 травня 2016 року о 14 год. 10 хв. старшим інспектором УПП у м. Полтаві Слуцьким В.М. у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було проведено обстеження ділянки вулично-шляхової мережі на вул. Харківське шосе біля перехрестя з вул. Баумана. 
За результатами обстеження встановлено, що експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам пп.3.1 ДСТУ 3587-97, оскільки покриття проїзної частини має вибоїни глибиною від 7,0 до 24,0 см та площею від 0,5 до 1,3 кв.м.. Визнано ділянку такою, що є небезпечною для дорожнього руху.
В акті обстеження також зафіксовано, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки (дороги (вулиці) покладено на КП «ПМШЕД» ПМР, директором якого є ОСОБА_1
10 травня 2016 року старшим інспектором УПП у м. Полтаві Слуцьким В.М. було складено повідомлення № 870/41/26 про запрошення до підрозділу патрульної поліції на ім'я ОСОБА_1, яким позивача повідомлено про необхідність з'явитись 11 травня 2016 року о 15 год. 00 хв. за адресою: м.   Полтава, вул. Фрунзе, 164, к.11 до Слуцького В.М. для розгляду вчиненого позивачем адміністративного правопорушення. 
Згідно зі статтею 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. 
Постанова повинна містити: 
найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;
дату розгляду справи;
відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;
опис обставин, установлених під час розгляду справи;
зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;
прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: 
дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; 
транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);
технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;
розмір штрафу та порядок його сплати;
правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;
відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (стаття 283 КУпАП).
З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції було отримано 10 травня 2016 року для вручення ОСОБА_1 громадянкою ОСОБА_9, яка, як з'ясувалося в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, є секретарем КП «ПМШЕД» ПМР. 
Однак, позивач на розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього не прибув, чим позбавив себе можливості надати пояснення з приводу причин та обставин порушення статті 140 КУпАП, яке йому інкримінувалося. 
У зв'язку з неприбуттям ОСОБА_1 до підрозділу патрульної поліції старшим інспектором УПП у м. Полтаві Слуцьким В.М. було розглянуто справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за відсутності позивача, за результатами розгляду справи винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень.
Посилання позивача на те, що всі дії щодо ремонту дорожнього покриття може бути здійснено лише після погодження з управлінням житлово-комунального господарства виконкому Полтавської міської ради, укладення відповідних договорів та отримання фінансування, як на підставу для незабезпечення задовільного технічно справного стану проїзної частини вул. Харківське шосе, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.
Так, відповідно до п.5.1 Підприємство разом з органом, до сфери управління якого воно входить, щорічно планує діяльність і визначає перспективи розвитку, виходячи з попиту на послуги, які надає, та необхідності забезпечення виробничого і соціального розвитку Підприємства, підвищення прибутку.
Згідно з п.5.2 Статуту Підприємство подає до Органу управління заходи з утримання та ремонту закріплених за Підприємством об'єктів благоустрою, з метою подальшого затвердження цих заходів та передбачення коштів на їх виконання. 
У всіх сферах своєї господарської діяльності відносини Підприємства з іншими підприємствами, організаціями та громадянами здійснюються на підставі угод. Підприємство вільне у виборі предмета угоди, визначенні зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству України (п.5.6 Статуту).
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що дії КП «ПМШЕД» ПМР, які потребують виділення коштів, дійсно вимагають погодження з Управлінням ЖКГ виконкому Полтавської міської ради як Органом управління Підприємством згідно зі Статутом. 
Однак, судом апеляційної інстанції встановлено, що отримавши вимогу (припис) УПП у Полтавській області, яким зафіксовано факт незадовільного стану проїзної частини вулиці Харківське шосе, позивач не звертався до Управління ЖКГ виконкому Полтавської міської ради з метою затвердження заходів з ремонту вказаної ділянки дороги та виділення необхідних коштів, укладення угод із суб'єктами господарювання в разі необхідності, тобто, не вживав заходів для врегулювання даної ситуації та належного реагування на вимоги УПП у Полтавській області.
Крім того, Управлінням ЖКГ виконкому ПМР у листі від 30 травня 2016 року № 01-06-07/12/719 на ім'я начальника КП «ПМШЕД» ПМР ОСОБА_1 зазначено, що КП «ПМШЕД» ПМР самостійно веде фінансово-господарську діяльність, що досягається укладенням угод та договорів на виконання робіт, надання послуг, реалізацію товарів в межах повноважень.
З приводу тверджень позивача про відсутність у КП «ПМШЕД» ПМР обов'язку ліквідації вибоїн на спірній ділянці дороги по вул. Харківське шосе з посиланням на те, що вказана дорога не належить до комунальної власності, а є дорогою загальнодержавного значення, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно статті 1 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. 
Ділянки вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що суміщаються з автомобільними дорогами державного значення, належать до Єдиної транспортної системи України і не підлягають приватизації. Питання виробничої діяльності комунальних служб на них, пов'язані із закриттям або обмеженням руху, погоджуються з органом державного управління автомобільними дорогами загального користування та відповідними державними органами з безпеки дорожнього руху. 
Вулиці і дороги міст та інших населених пунктів поділяються на магістральні дороги (безперервного руху та регульованого руху), магістральні вулиці загальноміського значення (безперервного руху та регульованого руху), магістральні вулиці районного значення, а також вулиці і дороги місцевого значення. 
Проїзна частина доріг, штучні споруди (мости і шляхопроводи), технічні засоби організації дорожнього руху та зовнішнє освітлення на вулицях і дорогах міст та інших населених пунктів можуть передаватися безоплатно в державну власність, а також з державної в комунальну власність за рішенням відповідних органів місцевого самоврядування та Кабінету Міністрів України. 
У відповідності до статті 17 Закону України «Про автомобільні дороги» управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. 
Статтею 19 Закону України «Про автомобільні дороги» до основних обов'язків органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів віднесено, зокрема, забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що та частина автомобільних доріг загальнодержавного значення, яка суміщається з вулицями міст, знаходиться у віданні відповідних органів місцевого самоврядування, і саме вони несуть обов'язок щодо утримання та ремонту цих ділянок доріг.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що твердження позивача про те, що спірна ділянка вул. Харківське Шосе є частиною дороги загальнодержавного значення, не звільняє позивача від обов'язків, покладених на КП «ПМШЕД» ПМР його Статутом.
Аналізуючи встановлені судами обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, про те, що постанова ПС2 №873461 від 11.05.2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в сумі 1020 гривень, яка винесена старшим інспектором УПП у м. Полтаві Слуцьким В.М, відповідає вимогам статті 283 КУпАП, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильним, обґрунтованим, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для  скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                            
Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду та обставин справи не спростовують.
Керуючись статтями 242, 243, 341, 345, 349, 350, 355 - 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    В. М. Бевзенко
                                                                                                    О. В. Білоус