ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року 
м. Київ

Справа №  904/4641/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енрон-Сервіс" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 у справі 

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енрон-Сервіс" про стягнення штрафних санкцій у розмірі             239 058 грн, 

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" (далі - ПАТ "Українська залізниця") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енрон-Сервіс" (далі - ТОВ "Енрон-Сервіс") про стягнення штрафних санкцій у розмірі 239 058,00 грн, а саме:
- 113 238 грн пені за несвоєчасне виконання робіт у розмірі 0,1% договірної базової ціни за кожен день прострочення,
- 97 860 грн 7% штрафу за прострочення понад 30 днів,
- 27 960 грн 2% штрафу за невиконання обсягу робіт.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем господарського зобов'язання, встановленого умовами договору від 07.12.16 № Л/Е-161489/НЮ. 

Позов обґрунтовано посиланням на положення статей - 525-527, 612, 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 193, 216, 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України)

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 (суддя Ліпинський О.В.) позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Енрон-Сервіс" на користь ПАТ "Українська залізниця" пеню у розмірі 113 238,00 грн, штраф у розмірі 97 860,00 грн, в решті позовних вимог відмовлено. 

Рішення мотивовано тим, що передбачені договором будівельно-монтажні роботи відповідач виконав із простроченням, у зв'язку з чим стягнення з відповідача передбаченої договором пені у розмірі 0,1 % договірної базової ціни за кожен день прострочення та штрафу в розмірі 7 % договірної базової ціни за прострочення виконання зобов'язання понад 30 днів є обґрунтованим. У частині позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 2 % вартості невиконаних робіт, суд дійшов висновку про їх безпідставність, оскільки матеріалами справи підтверджено факт виконання всіх передбачених договором робіт.

Постановою колегії суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 у складі: Кузнецова В.О., Науменка І.М., Чус О.В. рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги
ТОВ "Енрон-Сервіс" у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Скарга обґрунтована неправильним застосуванням норм чинного законодавства, зокрема, статей 202, 525, 526, 530, 549, 629, 610, 611, 837, 843 ЦК України, статей 174, 193, 230, 231 ГК України, положень Господарського процесуального кодексу України у відповідній редакції.
На думку скаржника, суд неправильно визначив базу нарахування штрафних санкцій та їх розмір. Скаржник вважає, що оскільки умови договору, які стосувалися купівлі-продажу обладнання, були ним виконані вчасно, то штрафні санкції за прострочення зобов'язання мають нараховуватися лише на вартість прострочених робіт.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
ПАТ "Українська залізниця" у відзиві просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій залишити без змін. При цьому зазначає, що судами вірно встановлено, що залізниця, згідно умов договору, не доручала, а підрядник не мав обов'язку купляти та передавати залізниці будь-яке обладнання, устаткування, матеріали, а навпаки залізниця згідно пункту 1.3 договору доручала, а підрядник зобов'язувався виконати роботи власними силами та засобами та за рахунок самостійно придбаного ним устаткування та обладнання, крім того всупереч твердженню підрядника, договором не передбачено марку, кількість, вартість товару, яку, на його думку, він мав придбати та продати залізниці, також не передбачено обов'язок залізниці щодо приймання товару та умови приймання і оплати.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій
Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглянувши у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи судові рішення, враховуючи визначені ГПК України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції виходить із наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07.12.16 між позивачем (замовник) та відповідачем (підрядник) укладено договір № Л/Е-161489/НЮ, з умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується на власний ризик виконати у встановлений строк будівельно-монтажні роботи об'єкту „Реконструкція тягової підстанції П'ятничани (зміна трансформаторів струму та напруги)", а замовник зобов'язаний після затвердження акту здачі-приймання робіт, прийняти надані роботи і оплатити підряднику їх вартість відповідно до умов цього договору (п.1.1. договору). 

Пунктом 3.1, 3.2 договору визначено, що сума договору становить 1 398 000,00 грн (разом із ПДВ). Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що термін виконання робіт установлено з моменту підписання сторонами договору до 31.12.2016.

Відповідно до пункту 7.1 договору виконані роботи приймаються замовником з обов'язковим складанням відповідного акта здачі-приймання робіт (КБ-2, КБ-3), який підписується уповноваженими представниками замовника та підрядника.

Сторонами підписані додатки до договору від 07.12.2016 № Л/Е-161489/НЮ, а саме: календарний план (додаток № 1), договірна ціна (додаток № 2), підсумкова відомість ресурсів, локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 на електромонтажні роботи, локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-2 на електромонтажні роботи, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису № 2-1-1, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису № 2-1-3 на пусконалагоджувальні роботи, локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-3 на пусконалагоджувальні роботи, об'єктний кошторис № 2-1.

У зв'язку із простроченням виконання передбачених договором робіт зі сторони ТОВ "Енрон-Сервіс" позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з цим позовом.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 статті 839 ЦК України передбачено, що підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини 2 зазначеної статті підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до частин 1, 2, 7 статті 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 525-527 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до умов п. 8.3. договору, за несвоєчасне виконання робіт згідно з умовами цього договору підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% договірної базової ціни робіт за кожну прострочену добу затримки, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

За невиконання обсягів виконаних робіт підрядник сплачує замовнику штраф в розмірі 2% вартості невиконаних робіт.

Суди встановили, що відповідач не дотримався погоджених сторонами в договорі строків виконання підрядних робіт, доказів зворотного відповідачем не надано, а тому дійшли висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій, передбачених п.8.3 договору.
В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій, передбачених п. 8.4. договору, суди відмовили в задоволенні позову з посиланням на те, що відповідач фактично виконав передбачені умовами договору роботи із запізненням від запланованого графіку, що виключає підстави для застосування санкцій, визначених п. 8.4 договору.

Проте, в матеріалах справи відсутні, а суди не витребували у сторін докази виконання сторонами своїх зобов'язань за договором підряду та відповідно не з'ясували питання виконання відповідачем зобов'язань за договором.

Судами не з'ясовано чи підписувались сторонами акти прийому-передачі виконаних робіт, а якщо такі акти були підписані, то коли саме.

Оскільки зазначені питання мають важливе значення для правильного вирішення спору, колегія суддів вважає, що спір висновки судів попередніх інстанцій не можна вважати такими, що відповідають вимогам статті 43 ГПК України (у редакції чинній до 15.12.2017) щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 

Оскільки передбачені статтею 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційній інстанції не дають йому права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, постановлені у цій справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. 

Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно, повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Судові витрати.
Відповідно до приписів статті 129 частини 4 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду касаційної скарги спір у даній справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду касаційної скарги є передчасним.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну  скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Енрон-Сервіс" задовольнити. 

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 у справі № 904/4641/17 скасувати, справу направити на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  Є. Краснов

Судді:                                                                                                     Г. Мачульський

                                                                                                     І. Кушнір