Постанова
Іменем України                                       
 
11 квітня 2018 року
м. Київ
 
справа № 458/867/15-ц
 
провадження № 61-9244св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
 
суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
 
позивач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський АкціонернийБанк»,
відповідач - ОСОБА_4,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Львівської області у складі колегії суддів: Берези В. І., Бойко С. М., Штефаніци Ю. Г., від 24 травня 2016 року,
ВСТАНОВИВ:
27 серпня 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕЙБі Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18 квітня 2008 року між ПАТ «ВіЕЙБі Банк»та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 694/08/09, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 63 844 грн. Позивач зазначив, що на час подання позовної заяви ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим, станом на 14 серпня 2015 року її заборгованість за кредитним договором становить 46 747,95 грн, в тому числі: з повернення кредиту - 18 689,65 грн, зі сплати відсотків - 13 137,13 грн, пеня - 14 921,17 грн.
Із урахуванням зазначеного,позивач просив позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕЙБі Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 46 747,95 грн.
Рішенням Турківського районного суду Львівської області у складі судді Строни Т. Г. від 10 грудня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «ВіЕЙБі Банк» відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки відповідач зобов'язання за кредитним договором виконала, сплатила борг та відсотки за користування кредитним коштами.
Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволенні позовних вимог ПАТ «ВіЕЙБі Банк». Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором № 694/08/09 від 18 квітня 2008 року станом на 14 серпня 2015 року у сумі 32 182, 00 грн.
Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що банком 17 листопада 2008 року було направлено боржнику повідомлення про зміну процентної ставки з 18 % до 25 % по укладеному кредитному договору, яке було отримано боржником 21 листопада 2008 року. Після отримання повідомлення про зміну процентної ставки боржник не надіслав банку своїх заперечень, однак продовжував погашати заборгованість із урахуванням процентної ставки, встановленої кредитним договором у розмірі 18 %. Враховуючи наданий банком розрахунок заборгованості по кредитному договору від 14 серпня 2015 року, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, зменшивши розмір штрафних санкцій (пені) в межах річного строку.
10 червня 2016 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року і передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.
Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Заявник посилається на те, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційним судом необґрунтовано прийнято подані позивачем докази, а саме: копію листа-повідомлення про збільшення відсоткової ставки № 9-98/309 від 17 листопада 2008 року та копію зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення, а також відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування оригіналів доказів. Також судом апеляційної інстанції не було звернуто уваги на порушення норм матеріального права, а саме в частині застосування судом позовної давності, яка регламентується положеннями 267 ЦК України.
17 червня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.
Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року справу за позовом ПАТ «ВіЕЙБі Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості призначено до судового розгляду.
Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року                       № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
07 лютого 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеними вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.
Судами встановлено, що між ПАТ «ВіЕЙБі Банк» та ОСОБА_4 18 квітня 2008 року укладено кредитний договір № 694/08/09, згідно якого боржник отримала кредит у розмірі 63 844 грн.
20 червня 2008 року сторони уклали додатковий договір до кредитного договору № 694/08/09 від 18 квітня 2008 року.
Згідно розрахунку заборгованості станом на 14 серпня 2015 року розмір заборгованості за договором станом на дату розрахунку становить: 46 747,95 грн, в тому числі: кредит 18 689, 65 грн, відсотки 13 137, 13 грн, плата за пропуск платежів 14 921, 17 грн (а.с.19-20)
Згідно з даним розрахунком відсоткова ставка за договором становить           25 %, однак, відповідно до умов кредитного договору № 694/08/09              від 18 квітня 2008 року процентна ставка за користування кредитом становить 18%.
Згідно з пунктом 5.1.1 кредитного договору про зміну процентної ставки за користування кредитом банк зобов'язаний повідомити позичальника листом з повідомленням на адресу, що вказана в статті 8 цього договору, або на іншу письмово повідомлену позичальником адресу, не пізніше ніж за 10 банківських днів до дати початку її застосування, а також надати для укладення проект відповідної додаткової угоди до кредитного договору. Десятиденний термін починає спливати з дати відправлення банком повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом позичальникові.
Відповідно до п. 5.1.2 кредитного договору у випадку, якщо позичальник не погодиться із запропонованим банком розміром процентної ставки, він зобов'язаний протягом 10 банківських днів з дати відправлення банком повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, повернути банку існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції в повному обсязі та інші платежі за цим договором. Після сплати позичальником зазначених сум дія цього договору вважається припиненою, і сторони погоджуються з тим, що в такому випадку укладення угоди про припинення цього договору не потрібно.
Пунктом 5.1.3 кредитного договору передбачено, що сторони погодили наступний порядок зміни розміру процентної ставки за користування кредитом. Позичальник, отримавши повідомлення банку про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, підписує додаткову угоду до кредитного договору та направляє її на адресу банку, зазначену в статті 8 цього Договору. У випадку, якщо позичальник протягом 10 банківських днів з дати відправлення банком повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом не здійснив дій, передбачених п. 5.1.2 цього пункту, новий розмір процентної ставки за користування кредитом вважається таким, що погоджений із позичальником. Новий розмір процентної ставки за користування кредитом нараховується з дня наступного за днем закінчення десятиденного строку після відправлення банком відповідного повідомлення позичальнику. Банк зберігає в кредитній справі позичальника копію повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом та оригінал документу та оригінал документу, який підтверджує факт відправлення повідомлення позичальнику.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачем 09 березня 2016 року було подано пояснення до апеляційної скарги на рішення Турківського районного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року, до яких було долучено докази направлення банком 17 листопада 2008 року ОСОБА_4 повідомлення № 9-98/309 про зміну процентної ставки до 25%, а також копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке ОСОБА_4 отримала 20 листопада 2008 року (а.с. 122, 123).
Відповідно до частини четвертої статті 60 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 295 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, в апеляційній скарзі підлягають зазначенню, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Пунктом 5 частини першої статті 301 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 303 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були дослідженні з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції зумовлено поважними причинами. 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд дослідив нові докази  щодо направлення банком 17 листопада 2008 року ОСОБА_4 повідомлення № 9-98/309 про зміну процентної ставки до 25%, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, однак у порушення            статті 303 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи в судді апеляційної інстанції, не обґрунтував поважність причин неподання позивачем цих доказів при розгляді справи у судді першої інстанції, а також неможливість позивача подати вказані докази у передбаченому процесуальним законом порядку, чим порушив принцип змагальності сторін.
За таких обставин оцінка апеляційним судом доказів не може вважатись такою, що відповідала вимогам статті 212 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи вищеперелічені порушення, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України з направленням справи на новий розгляд.
При новому розгляді справи апеляційному суду необхідно надати оцінку порядку подання позивачем на стадії апеляційного провадження доказів, причин їх неподання в суді першої інстанції, обґрунтувати підстави прийняття або ж відмови у прийнятті цих доказів, перевірити їх достовірність та дослідити всі докази у справі (зокрема і шістдесят квитанцій про сплату відповідачем коштів за кредитним договором у визначеному його умовами розмірі) у їх взаємозв'язку.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_4задовольнити часткового.
Рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року скасувати.
Справу направити на новий розгляд до апеляційного суду Львівськоїобласті.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий | Д. Д. Луспеник
Судді | О. В. Білоконь
| Є. В. Синельников
| С. Ф. Хопта
| Ю. В. Черняк