Постанова
Іменем України 
15 березня 2018 року
м. Київ
справа № 573/2191/15-к
провадження №51-2762 км 18
 
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора                                         ОСОБА_5 , 
засудженого                                   ОСОБА_6 ,
захисника                                       ОСОБА_7 ,
 
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого           ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Сумської області від 01 березня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014200390000025, за обвинуваченням
 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився та проживає на АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 16 квітня            2010 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185,               ч. 1 ст. 277, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк  3 роки 6 місяців,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Білопільського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі               на строк 2 роки 6 місяців; за ч. 1 ст. 277 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання  у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців. 
Стягнуто з ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди                      49 406,30 грн. на користь Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» та 1942,35 грн. на користь відокремленого підрозділу «Сумська дистанція сигналізації та зв`язку» Державного підприємства «Південна залізниця». Прийняте рішення щодо речових доказів.  
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 11 січня 2014 року приблизно о 14.40 год., діючи повторно, умисно за допомогою бокорізів перекусив дроти пристроїв системи центрального блокування, розміщених у релейній шафі сигнальної установки № 5 перегону «Ворожба-Кошари» 69 км ПК-5 та таємно викрав з вказаної шафи належне відокремленому підрозділу Конотопська дистанція сигналізації та зв`язку Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» обладнання (трансформатори та перетворювачі частоти) на загальну суму 13 608,48 грн., спричинивши таким чином пошкодження засобів сигналізації на вказаній ділянці та порушення нормальної роботи транспорту, оскільки потяги зупинились біля світлофору.    
04 травня 2015 року, приблизно о 21.30 год. ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно за допомогою бокорізів перекусив дроти пристроїв системи центрального блокування, розміщених у релейній шафі сигнальної установки № 5/4 перегону «Ворожба-Кошари» 69 км ПК-5 та таємно викрав з вказаної шафи належне відокремленому підрозділу Конотопська дистанція сигналізації та зв`язку Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» обладнання (трансформатори та перетворювачі частоти) на загальну суму 12 719,76 грн., спричинивши таким чином пошкодження засобів сигналізації на вказаній ділянці та порушення нормальної роботи транспорту, оскільки потяги зупинились біля світлофору.
24 травня 2015 року, приблизно о 23.30 год. ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно за допомогою бокорізів перекусив дроти пристроїв системи центрального блокування, розміщених у релейній шафі сигнальної установки № 8 перегону «Ворожба-Кошари» 67 км ПК-5 та таємно викрав з вказаної шафи належне відокремленому підрозділу Конотопська дистанція сигналізації та зв`язку Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» обладнання (трансформатори та перетворювачі частоти) на загальну суму 11 933,44 грн., спричинивши таким чином пошкодження засобів сигналізації на вказаній ділянці та порушення нормальної роботи транспорту, оскільки потяги зупинились біля світлофору.    
04 червня 2015 року, приблизно о 04.15 год. ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно за допомогою бокорізів перекусив дроти пристроїв системи центрального блокування, розміщених у релейній шафі переїзду 304 км перегону «Ворожба-Волфіно» та таємно викрав з вказаної шафи належне відокремленому підрозділу Конотопська дистанція сигналізації та зв`язку Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» обладнання (трансформатор, трансмітери, випрямляч напруги) на загальну суму 8 575,40 грн., спричинивши таким чином пошкодження засобів сигналізації на вказаній ділянці; порушення нормальної роботи транспорту, оскільки потяги прослідували переїзд зі зменшеною швидкістю; небезпеку для життя людей, оскільки переїзна сигналізація при наближенні потяга до переїзду не працювала; а також не спричинив але міг спричинити аварію поїзду. 
28 липня 2015 року, приблизно о 17.25 год. ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно за допомогою бокорізів перекусив дроти пристроїв системи центрального блокування маневреного світлофора М-33 по станції Білопілля та таємно викрав із вказаного світлофора належне відокремленому підрозділу Сумська дистанція сигналізації та зв`язку Державного підприємства «Південна залізниця» обладнання (трансформатори) на загальну суму 935,64 грн.
09 вересня 2015 року, приблизно о 20.50 год. ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно за допомогою бокорізів перекусив дроти пристроїв системи центрального блокування, розміщених у релейній шафі переїзду 239 км перегону «Ворожба-Тьоткіно» та таємно викрав з вказаної шафи належне відокремленому підрозділу Конотопська дистанція сигналізації та зв`язку Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» обладнання (трансформатори) на загальну суму 1 365,92 грн., спричинивши таким чином пошкодження засобів сигналізації на вказаній ділянці; порушення нормальної роботи транспорту, оскільки потяги прослідували переїзд зі зменшеною швидкістю; небезпеку для життя людей, оскільки переїзна сигналізація при наближенні потяга до переїзду не працювала; а також не спричинив але міг спричинити аварію поїзду. 
01 березня 2016 року Апеляційним судом Сумської області вирок місцевого суду              в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 1 ст. 277 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді  позбавлення волі на строк 4 роки. У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Як убачається зі змісту касаційної скарги з доповненнями засудженого                   ОСОБА_6 , останній, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів і особі засудженого внаслідок суворості, просить вирок апеляційного суду скасувати. Вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні докази для доведеності його винуватості у вчиненні злочинів, за які його засуджено. Вказує, що вирок суду ґрунтується на припущеннях. На досудовому розслідуванні визнавальні показання він давав під фізичним примусом. Необхідним і достатнім для свого виправлення вважає покарання, яке йому було призначене місцевим судом.  
В судовому засіданні суду касаційної інстанції засуджений ОСОБА_6 підтримав свою касаційну скаргу лише в частині суворості призначеного йому покарання.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_7 підтримав касаційну скаргу засудженого в частині суворості призначеного апеляційним судом покарання.
Прокурор ОСОБА_8 вважав касаційну скаргу необґрунтованою та просив відмовити у її задоволенні.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваження лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати                              та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.   
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого. 
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_6 убачається, що він заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, тоді як їх перевірка в силу ст. 433 КПК до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесена.
Крім того, як видно з матеріалів справи, під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, підтвердив обставини, викладені в обвинуваченні, та погодився на розгляд справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК. При цьому суд переконався у правильності розуміння ОСОБА_6 змісту обвинувачення, у добровільності його позиції, а також роз`яснив обвинуваченому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
За таких обставин, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого,                 суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6                      у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК, та постановив вирок, який відповідає вимогам ст. 374 КПК.
Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом вимог ст. 404 КПК                в частині повторного недослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, є неспроможними. З цих підстав вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувався. До того ж, виходячи з вимог                                   ч. 3 ст. 349 КПК, учасники судового провадження були позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному.
Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 про застосування щодо нього незаконних методів слідства не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.                     Зі скаргами на дії органу досудового розслідування ОСОБА_6 не звертався. Разом з тим, вирок ґрунтується виключно на показаннях, які він давав безпосередньо в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Переглянувши вирок в межах апеляційної скарги прокурора на м`якість призначеного покарання, апеляційний суд належним чином врахував тяжкість вчинених злочинів, їх кількість та наслідки у виді створення аварійних ситуацій на залізниці, врахував дані про особу винного, який хоча й визнав вину та розкаявся             у вчиненому, проте шкоду не відшкодував, характеризується задовільно, будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності та проти безпеки руху, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість знову вчинив шість аналогічних злочинів.
Повною мірою врахувавши вказані обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення засудженому покарання за                          ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 1 ст. 277 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 70 КК застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, є пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам. Підстав вважати його явно несправедливим через суворість колегія суддів не убачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були                        б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, не встановлено.                                                               
За таких обставин, касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню. 
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу                      4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Вирок Апеляційного суду Сумської області від 01 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого – без задоволення.  
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                           ОСОБА_3