Постанова
Іменем України

07 лютого 2018 року
м. Київ

справа № 438/1500/15-ц

провадження № 61-3055св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О.,   Журавель В. І. (суддя - доповідач),   Коротуна В. М.,   Крата В. І.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_3,
відповідач - Виконавчий комітет Бориславської міської ради,
треті особи: Львівська обласна державна адміністрація, Відділ житлово-комунального господарства і будівництва Бориславської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 25 лютого 2016 року у складі головуючого судді - Слиша А. Т. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 травня 2016 року у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді - Шандри М. М., суддів: Берези В. І., Струс Л. Б.,
 
В С Т А Н О В И В :
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 квітня 2017 року справу № 438/1500/15-ц призначено до судового розгляду.
 
У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа № 438/1500/15-ц передана до Касаційного цивільного суду.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до виконавчого комітету Бориславської міської ради, треті особи: Львівська обласна державна адміністрація, Відділ житлово-комунального господарства і будівництва Бориславської міської ради, про забезпечення благоустроєним жилим приміщенням. 
 
Позовна заява мотивована тим, що вона є учасником війни, ветераном праці, вдовою померлого ветерана війни, матір'ю загиблого військовослужбовця під час проходження ним військової служби. На даний час потребує покращення житлових умов, оскільки на неї та інших членів сім'ї припадає лише жила площа розміром 5,02 кв. м, що не відповідає вимогам статті 47 ЖК Української PCP. Позивач перебуває на квартирному обліку за місцем проживання з правом позачергового отримання житла.
 
З урахуванням наведеного просила суд зобов'язати виконавчий комітет Бориславської міської ради Львівської області надати позивачу у постійне користування вільну жилу площу у вигляді ізольованої однокімнатної квартири з усіма вигодами для проживання, котра розміщена в будинках житлового фонду Бориславської міської ради Львівської області в межах не менше розміру 13,65 кв. м на одну особу, яка має відповідати санітарним та технічним вимогам.
 
Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 25 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 травня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.
 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що особи, включені до списку черговиків користуються однаковими правами, а тому наданням позивачу квартири позачергово перед громадянами такої ж категорії порушуватиме права цих громадян. За висновком суду відповідач діяв в межах своєї компетенції і не порушував права, свободи та законні інтереси позивача.
 
Апеляційний суд постановляючи ухвалу про залишення рішення районного суду без змін виходив із того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які включені до списку осіб, що мають право на позачергове одержання жилих приміщень, користуються однаковими правами, а тому відсутні правові підстави для забезпечення позивача житлом переважно над громадянами такої ж категорії. 
 
У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
 
Касаційна скарга, обґрунтована тим, що рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 15 грудня 1994 року ОСОБА_3 зарахована на квартирний облік та включена у список осіб, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень. Станом на 20 травня 2014 року вона перебувала в зазначеному списку за № 2. Також позивач має пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни, учасників війни, а також пільги встановлені для сімей загиблих ветеранів війни. 
 
З огляду на викладене та на підставі положень статей 43, 46 ЖК Української PCP та пункту 3 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» ОСОБА_3 просила забезпечити її благоустроєним жилим приміщенням. 
 
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Судом установлено, що рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 15 грудня 1994 року ОСОБА_3 зараховано на квартирний облік при виконкомі Бориславської міської ради та включено у список осіб, які користуються правом позачергового отримання житла відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за № 14.
 
Рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області № 71 від 24 лютого 2005 року ОСОБА_3 включено у список осіб, що забезпечуються житлом поза чергою згідно програми субвенцій з Державного бюджету України за № 4 та відповідно до вимог частини 3 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як матір загиблого військовослужбовця під час виконання ним службових обов'язків.  
 
Станом на 2015 рік ОСОБА_3 перебуває на квартирному обліку за місцем проживання під № 2 у списку осіб, які мають право на позачергове одержання житла. Під № 1 у даному списку перебуває ОСОБА_5, який зарахований на квартирний облік рішенням Бориславської міської ради № 315 від 08 червня 1994 року.
 
Відповідно до статті 43 Житлового кодексу Української PCP громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
 
Статтею 46 Житлового кодексу Української PCP визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою, до таких віднесено, зокрема, інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб, яким жиле приміщення надається поза чергою протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.
 
Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що надання позивачу квартири позачергово перед громадянами такої ж категорії порушуватиме права таких громадян. 
 
Оскільки черга на одержання ОСОБА_3 житла не настала, порушення прав, свобод та законних інтересів позивача з боку виконавчого комітету Бориславської міської ради відсутні.
 
Аргументи касаційної скарги зводяться до порушення відповідачем Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», проте таких порушень судами не встановлено.
 
Інші аргументи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про ухвалення оскаржених судових рішень без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
 
п о с т а н о в и в :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
 
Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 25 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 травня 2016 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  М. Є. Червинська 
 
Судді:                                                                                               Н. О. Антоненко
 
В.І. Журавель
 
В.М. Коротун
 
В.І. Крат