ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/15617/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,
за участю секретаря судового засідання Жураховської Т.О.
розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтспецстрой" 
на рішення Господарського суду міста Києва (суддя - В.І. Пінчук) від 26.10.2017 
та постанову Київського апеляційного господарського суду (головуючий - С.І. Буравльов, судді: В.В. Андрієнко, Ю.Л. Власов) від 07.12.2017
за позовом Приватного акціонерного товариства "Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя"  
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтспецстрой"  
про стягнення 1 274 126 грн. 62 коп.
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтспецстрой"
до Приватного акціонерного товариства "Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя"
про стягнення збитків у розмірі 858 366 грн. 00 коп.

Учасники справи:
представник позивача  - Барський А.О., адвокат,
представник відповідача - Горбатенко Н.П., адвокат. 
Короткий зміст позовних вимог
1.          11.09.2017 Приватне акціонерне товариство "Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя" (далі - Позивач) подало позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтспецстрой" (далі - Відповідач)  1 241 823 грн. 27 коп. боргу з урахуванням індексу інфляції та 32 302 грн. 65 коп. 3 % річних    
2.          Позовна заява мотивована неналежним виконанням Відповідачем за укладеним з Позивачем договором підряду від 22.09.2015 № КГ/113-15У  зобов'язань, строк яких настав, з оплати виконаних Позивачем будівельно-монтажних та супутніх робот.
3.           10.09.2017 Відповідач подав зустрічну позовну заяву про стягнення з Позивача   858 366 грн. 00 коп. збитків. Зустрічна позовна заява мотивована порушенням Позивачем строків виконання робот за укладеним з Відповідачем договором підряду від 22.09.2015 № КГ/113-15У, що викликало настання  несприятливих наслідків для Відповідача, а саме сплата штрафних санкцій у розмірі 858 366 грн. 00 коп. на користь замовника  (Приватного акціонерного товариства "Корум Україна") за укладеним між останнім та Відповідачем договором від 16.01.2014 № 3-14ПД будівельно-монтажних та пуско-налагоджувальних  робот, частина яких була передана на виконання Позивача за договором від 22.09.2015 № КГ/113-15У. Отже внаслідок прострочення Позивача за договором від 22.09.2013 № КГ/113-15У,  Відповідач мав сплатити штраф за договором від 16.01.2014 № 3-14ПД на користь третьої особи (Приватного акціонерного товариства "Корум Україна").      

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
4.          26.10.2017 Господарський суд міста Києва вирішив первісний позов задовольнити: стягнути з Відповідача на користь Позивача 1 073 421 грн. 82 коп. основного боргу, 32 302 грн. 65 коп.  3 % річних та 168 402 грн. 15 коп.  збитків від інфляції; а у задоволенні зустрічного позову відмовити. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що виконання Позивачем робот за укладеним з Відповідачем договором підряду підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі виконаних робот, однак зобов'язання з оплати цих робот виконані Відповідачем частково, в результаті чого виникла спірна сума заборгованості що підтверджується належними доказами, а вимоги Позивача на заявлені суми вимог є обґрунтованими. Також за неналежне виконання зобов'язань Відповідачу правомірно нараховані 3 % річних та сума інфляційних втрат. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог суд вказав, що Відповідач не на дав доказів того, що збитки на заявлену суму вимог виникли внаслідок порушення саме Відповідачем  встановлених строків виконання робот за договором від 22.09.2013 № КГ/113-15У, тобто не доведений причинний зв'язок між порушенням Позивачем строків виконання робот за договором від 22.09.2013 № КГ/113-15У і завданими Відповідачу збитками за договором від 16.01.2014 № 3-14ПД.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.          07.12.2017 Київський апеляційний господарський суд вирішив рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Рішення апеляційного суду мотивоване тими ж аргументами, що наведені в рішенні суду першої інстанції. 

Короткий зміст вимог касаційної скарги
6.          24.01.2018 Відповідач подав касаційну скаргу. У касаційній скарзі просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2017 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні вимог за первісним позовом відмовити, а вимоги за зустрічним позовом задовольнити: стягнути з Позивача на користь Відповідача  858 366 грн. 00 коп. збитків.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
7.          Відповідачем було направлено повідомлення Позивачу, докази отримання якого містяться в матеріалах справи, про те, що через порушення строків виконання Позивачем робіт в рахунок погашення заборгованості зараховуються суми штрафних санкцій у відповідному розмірі, а тому суди неправильно  застосували положення статті 237 Господарського кодексу України, що виявилось у стягнені сум за виконані роботи при тому що, грошові кошти за ці роботи були зараховані в якості сплати штрафу за порушення Позивачем строків виконаних робот.  
8.          Порушення норм частини 3 статті 538 Цивільного кодексу України, що виявилось у порушенні права скаржника на зупинення виконання обов'язку з оплати робіт через прострочення Позивачем виконання будівельних робіт, через що відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.
9.          Порушення частини 1 статті 839 ЦК України та частини 3 статті 318 ГК України щодо обов'язку підрядника (Позивача) використовувати під час виконання підрядних робіт власний матеріал.
10.          Порушення норм частин 1, 2 статті 623  ЦК України, що виявилось у відмові в доступі до права на стягнення збитків, завданих порушенням зобов'язання. 
11.          Порушення норм статей 34, 35 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), що виявилось у порушенні  процесуального механізму визначення належності доказів та позбавлення права на звільнення від доказування.
12.          Недотримання частини 5 статті 236 ГПК України в частині надання судом висновків щодо всіх аргументів учасників справи.
Позиція Позивача, викладена у відзиві на касаційну скаргу
13.          Стосовно повідомлення Відповідача про застосування оперативно-господарської санкції у вигляді утримання сум, які підлягають сплаті, ці дії Відповідача мають протиправний характер, оскільки застосування оперативно-господарської санкції може мати місце лише за порушення грошового зобов'язання.
14.          Строк виконання робот був встановлений в пункті 3.5 від 22.09.2013 № КГ/113-15У,  що було встановлено судами попередніх інстанцій.
15.          Прострочення виконання будівельних робот з боку Позивача відбулось  внаслідок несвоєчасного надання Відповідачем металопрокату, необхідного для їх виконання, а строк виконання робот обумовлений строками поставки замовником (Відповідачем) металопродукції за договором поставки від 31.08.2015, укладеним між сторонами.   
16.          Заявлена Відповідачем до стягнення сума збитків була добровільно сплачена ним Приватному акціонерному товариству "Корум Україна", а обумовлення строку виконання підрядних робот строками поставки Відповідачем Позивачу матеріалів для цих робот передбачено в договорі підряду, у зв'язку із чим у діях Позивача відсутні елементи господарського правопорушення.
17.          Посилання скаржника на докази суперечить межам повноважень суду касаційної інстанції.
18.          Посилання на норми процесуального кодексу, які не набрали чинності на момент ухвалення оскаржуваних судових рішень, є безпідставним, а невключення переліку документів, наданих сторонами, до тексту судового рішення не свідчить про ігнорування відповідних доказів судом. 

Позиція Верховного Суду
Щодо поставки як відкладальної умови за договором підряду 
19.          Частиною 1 статті 212 Цивільного кодексу України передбачено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
20.          Як видно із касаційної скарги, яка для обґрунтування касаційних вимог містить посилання на численні норми ЦК України та ГК України, аргументи скаржника між тим, зводяться до тлумачення в контексті цих норм одних і тих самих умов укладеного між сторонами договору підряду № КГ/113-15У від 22.09.2015, що викладені в пункті 3.5 та 3.6. 
Судами попередніх інстанцій з посиланням на вказані пункти договору підряду однозначно встановлено, що початок перебігу строку виконання Позивачем робіт обумовлений обставиною - здійсненням Відповідачем поставки металопродукції згідно із укладеним між сторонами договором поставки від 31.08.2018 № КГ/112-15п, що відповідає наведеній нормі статті 212 ЦК України. 
В свою чергу, в пункті 3.6 договору підряду сторони погодили, що  роботи за цим договором виконуються підрядником (Позивачем) із власних матеріалів.
Враховуючи положення статей 662, 664, 712 ЦК України, а також умов пункту 2.7 договору поставки від 31.08.2018 № КГ/112-15п, Суд доходить висновку, що поставлений Відповідачем Позивачу відповідно до вказаного договору товар (металопродукція) є власністю останнього, у зв'язку із чим не викликає суперечностей або неоднакового тлумачення умова в пункті 3.6 договору підряду, яка в сукупності із умовами пункту 3.5 підтверджує наявність відкладальної умови для виконання Позивачем зобов'язань за договором підряду, та відповідно до якої підрядні роботи виконуються Позивачем із власних матеріалів, тобто матеріалів (металопродукції), право власності на яку Позивач набуває згідно із згаданим договором поставки.   
У зв'язку із викладеним спростовуються протилежні доводи скаржника (пункти 7, 8, 9) з посиланням, у тому числі на частину 1 статті 839 ЦК України та частину 3 статті 318 ГК України  щодо обчислення строків виконання Позивачем підрядних робот на користь Відповідача та щодо порушення Позивачем цих строків. При цьому суд враховує, що обставин реалізації Відповідачем права, передбаченого частиною 2 статті 849  ЦК України,  судами попередніх інстанцій встановлено не було.  

Щодо правових наслідків прийняття замовником виконаних підрядником робот 
21.          Суд враховує встановлені на підставі доказів у справі (актів приймання виконаних будівельних робот) судами попередніх інстанцій обставини, що виконані Позивачем роботи за договором підряду, заборгованість за які є предметом вимог за первісним позовом, були прийняті Відповідачем без будь-яких зауважень щодо якості, обсягу та строків виконання. Отже Відповідач не скористався правами, передбаченими умовами договору підряду (в пункті 4.4),  частиною 2 статті 849  та  частиною 1 статті 853 ЦК, а тому він  втратив у наступному право заявляти претензії щодо недоліків виконаних робот, відмовитись від оплати за виконані Позивачем та прийняті Відповідачем роботи. 
У зв'язку із викладеним слід погодитись із правомірними висновками судів попередніх інстанцій про виникнення у Відповідача обов'язку оплатити виконані Позивачем роботи, як це передбачено умовами пунктів 2.6 та 2.7  згаданого договору підряду, наявність підстав для задоволення вимог за первісним позовом та відсутність підстав для задоволення вимог за зустрічним позовом про стягнення збитків. 

22.          Суд відхиляє доводи скаржника (пункт 12) щодо ненадання судами на порушення вимог статті 236 ГПК України  висновків стосовно всіх аргументів учасників справи  з огляду на наступне. 
В пункті 55 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої довод рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен (див. рішення у справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії", заява N 30544/96, п. 26, ECHR 1999-I).
До того ж посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм статті 236 ГПК України є безпідставним через те, що ГПК України, в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, не містив зазначеної статті.  
23.          Таким чином доводи скаржника щодо неправомірності задоволення позовних вимог за первісним позовом про стягнення заборгованості за виконані роботи та щодо відмови у задоволенні вимог за зустрічним позовом про стягнення збитків не знайшли свого підтвердження, оскільки не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи, у зв'язку із чим  відповідні вимоги не підлягають задоволенню, а висновки судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях відповідають нормам законодавства, зокрема статтям 212, 662, 664, 849, 853 Цивільного кодексу України, а також встановленим на підставі доказів у справі обставинам справи. 
24.          У зв'язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини 1 статті 308 та статті 309 ГПК України оскаржувані постанова апеляційного суду та рішення місцевого суду підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.
25.          У зв'язку із відмовою у задоволенні касаційної скарги судові витрати за подання касаційної скарги покладаються на Відповідача.
Керуючись статтями 129, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтспецстрой" залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2017 у справі № 910/15617/17 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          К. М. Пільков

Судді                                                                                                    Т. Б. Дроботова

                                                                                                    Ю. Я. Чумак