ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року 
м. Київ

Справа №  925/258/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю.Я. - головуючого, Дроботової Т.Б., Кушніра І.В.,
здійснивши розгляд у письмовому провадженні касаційної скарги Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.05.2017 (суддя Чевгуз О.В.) та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2017 (головуючий - Разіна Т.І., судді: Чорна Л.В., Яковлєв М.Л.) у справі 
за позовом Черкаської міської ради 
до товариства з обмеженою  відповідальністю "Вест Ойл Груп"
про стягнення 67123,55 грн., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
У березні 2017 року Черкаська міська рада (далі - Черкаська міськрада, орендодавець) звернулася до Господарського суду Черкаської області  з позовом до товариства з обмеженою  відповідальністю "Вест Ойл Груп" (далі - ТОВ "Вест Ойл Груп", орендар) про стягнення 18908,31 грн. заборгованості з орендної плати за землю, 43711,93 грн. упущеної вигоди (неотриманого прибутку) за період користування земельною ділянкою з дати прийняття рішення про надання земельної ділянки до моменту набуття чинності договором оренди землі від 18.07.2011 (далі - договір від 18.07.2011) та 4503,31 грн. пені, з посиланням на статті 526, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статті 129, 288 Податкового кодексу України (далі - ПК), статті 96, 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК) та статтю 21 Закону України "Про оренду землі".
Позовна заява обґрунтовується неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором від 18.07.2011 в частині сплати орендної плати за землю в 2016 році.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.05.2017 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Рішення місцевого суду мотивоване посиланням на підпункт 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 та статтю 288 ПК, статтю 3 Бюджетного кодексу України і статті 21, 30 Закону України "Про оренду землі", з урахуванням яких суд дійшов висновку про те, що встановлені у 2016 році рішенням Черкаської міськради від 28.01.2016 №2-136 розміри орендної плати за землю можуть застосовуватися лише з нового бюджетного періоду, який розпочався з 01.01.2017, і відповідно не можуть застосовуватися у 2016 році, а без відповідної зміни за згодою сторін або в судовому порядку умов договору оренди щодо розміру орендної плати встановлений рішенням Черкаської міськради від 28.01.2016 №2-136 розмір орендної плати за землю у спірних правовідносинах застосуванню не підлягає.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2017  рішення скасовано в частині відмови у задоволені позову про стягнення 43711,93 грн. упущеної вигоди та прийнято нове рішення про задоволення позову в цій частині. В частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 18908,31 грн. боргу з орендної плати та 4503,31 грн. пені рішення залишено без змін.
Постановою апеляційної інстанції встановлено, що з часу винесення Черкаською міськрадою рішення від 10.02.2011 №2-228 у відповідача виник обов'язок укласти та зареєструвати договір оренди, але такий обов'язок виконано ТОВ "Вест Ойл Груп" лише 30.12.2011, тому внаслідок такої протиправної поведінки ТОВ "Вест Ойл Груп" Черкаській міськраді заподіяно шкоду у вигляді несплаченої відповідачем за період з 10.02.2011 по 29.12.2011 орендної плати у розмірі 43711,93 грн., яку позивач міг би отримати у разі своєчасного укладення між сторонами договору оренди. Крім того, підпунктом "и" пункту 31 договору від 18.07.2011 передбачено обов'язок орендаря відшкодувати орендодавцю суму упущеної вигоди (неотриманого прибутку) в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення Черкаської міськради від 10.02.2011 №2-228 до моменту набуття чинності договором оренди.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі позивач просить рішення скасувати повністю, постанову скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 18908,31 грн. орендної плати та 4503,31 грн. пені і прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме статей 526, 629 ЦК, статей 4, 12, 288 ПК та статті 21 Закону України "Про оренду землі", наголошуючи на тому, що: 1) рішення Черкаської міськради від 28.01.2016 № 2-136 "Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 25.06.2015 № 2-1312 "Про затвердження Положень та ставок місцевих податків і зборів на території міста Черкаси", яким було змінені ставки орендної плати за користування земельними ділянками на території м. Черкаси, в тому числі ставку орендної плати за земельні ділянки, зайняті автозаправними станціями, встановлено у розмірі 6% від нормативної грошової оцінки землі, було прийняте на виконання пунктів 4, 7 Прикінцевих положень Закону України від 24.12.2015 №909-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", норми якого є спеціальними по відношенню до норм підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 та статті 288 ПК; 2) правомірність нарахування відповідачу з 01.01.2016 орендної плати за ставкою 6% від нормативної грошової оцінки землі підтверджується умовами пункту 13 договору від 18.07.2011 та рішенням Черкаської міськради від 28.01.2016 №2-136; 3) апеляційний суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши суму упущеної вигоди, вимогу про стягнення якої позивач не заявляв, оскільки відповідно до розрахунку департаменту фінансової політики Черкаської міськради від 21.02.2017 №254/18-08 ТОВ "Вест Ойл Груп" сплатило 43711,93 грн. упущеної вигоди ще до часу виникнення судового спору. 
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
ТОВ "Вест Ойл Груп" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без розгляду, вважаючи касаційну скаргу безпідставною, оскільки без внесення змін до договору від 18.07.2011 в частині розміру орендної плати рішення Черкаської міськради від 28.01.2016 №2-136 не є підставою для одностороннього нарахування орендної плати за новою ставкою з 01.01.2016, тоді як на виконання умов договору орендна плата, включаючи суму упущеної вигоди, вносилася до місцевого бюджету у повному обсязі.
Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду апеляційної інстанції
Здійснивши розгляд касаційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши доводи сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
18.07.2011 між Черкаською міськрадою та ТОВ "Вест Ойл Груп" укладено договір оренди землі,  за умовами пунктів 1, 2, 5 якого орендодавець на підставі рішення Черкаської міської ради від 10.02.2011 №2-228 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що за  цільовим  призначенням відноситься до категорії земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення по вул. 30 річчя Перемоги, 7/1. В оренду передається земельна ділянка площею 3175 кв.м. під існуючу автозаправну станцію в комплексі з секцією супутніх товарів. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки міськрайонного управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області від 30.05.2011 №1838-гр-2011 становить 1647322,60 грн.   
Зазначений договір зареєстрований у міськрайонному управлінні Держкомзему  в м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області 30.12.2011 за №711010004000191.
Договір укладено на 25 років (з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 10.02.2011 №2-228). Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 договору від 18.07.2011).
У пункті 9 договору від 18.07.2011 сторони погодили, що за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі. Річна орендна плата  за користування  земельною ділянкою встановлюється у розмірі 7,0% від нормативної грошової оцінки і на час укладання договору становила 115313 грн.
Згідно з пунктом 13 договору від 18.07.2011 в разі проведення щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі, внесення інших змін на підставі вимог діючого законодавства, а також в разі будь-яких змін Черкаською міськрадою розмірів орендної плати та нормативної грошової оцінки, що діють в м. Черкаси, розмір грошової оцінки земельної ділянки та розмір щорічної орендної плати змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цього договору.
Пунктом 14 договору від 18.07.2011 передбачено, що за несвоєчасне внесення орендної плати стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше визначеної законом ставки пені за несвоєчасну сплату земельного податку. 
Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки від 30.12.2011 орендодавець передав, а орендар прийняв передбачену договором від 18.07.2011 земельну ділянку площею 3157 кв.м. у строкове платне користування під існуючу АЗС по вул. 30-річчя Перемоги, 7/1. 
Рішенням Черкаської міськради від 28.01.2016 №2-136 "Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 25.06.2015 №2-1312 "Про затвердження Положень та ставок місцевих податків і зборів на території міста Черкаси" змінено ставки орендної плати за користування земельними ділянками на території м. Черкаси, зокрема, ставка орендної плати за земельні ділянки, зайняті автозаправними станціями, встановлена у розмірі 6% від нормативної грошової оцінки землі.
В основу оскаржуваної постанови покладено висновок апеляційного суду про доведеність передбачених статтями 224, 225 Господарського кодексу України (далі - ГК), статтею 22 ЦК, статтями 152, 156, 157, 206 ЗК та підпунктом "и" пункту 31 договору від 18.07.2011 підстав для відшкодування орендодавцю збитків у вигляді спірної суми упущеної вигоди (неотриманого прибутку) за період фактичного користування земельною ділянкою з дати прийняття рішення про надання земельної ділянки до моменту набуття чинності договором оренди землі від 18.07.2011, яку (упущену вигоду) позивач міг би реально отримати у разі своєчасної державної реєстрації цього договору. При цьому, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про відмову в стягненні з орендаря 18908,31 грн. заборгованості з орендної плати та 4503,31 грн. пені, апеляційним судом зазначено, що з урахуванням принципу стабільності податкового законодавства, встановленого підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК, встановлені рішенням Черкаської міськради від 28.01.2016 №2-136 на 2016 рік нові розміри орендної плати за землю (підвищені ставки) можуть застосовуватися лише з нового бюджетного періоду, який розпочався з 01.01.2017, тому не можуть застосовуватися з 01.01.2016, на чому безпідставно наполягає позивач.
Касаційна інстанція погоджується з висновком апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення 43711,93 грн. упущеної вигоди (неотриманого прибутку) за період користування земельною ділянкою з дати прийняття рішення про надання земельної ділянки до моменту набуття чинності договором оренди землі від 18.07.2011, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 22 ЦК збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно з частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК) під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Абзацом 4 частини 1 статті 225 ГК до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включено неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.
Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
За змістом статті 152 ЗК держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до статті 156 ЗК власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. 
Згідно зі статтею 157 ЗК відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. 
Використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів позбавляє її власника права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Бездіяльність відповідача у вчиненні передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташовані нежитлові будівлі та споруди, що йому належать на праві приватної власності, кваліфікується як невжиття ним належних заходів, спрямованих на своєчасне оформлення правовстановлюючих документів (наведена правова позиція викладена у постанова Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі №916/3311/14 і від 07.10.2015 у справі № 916/3371/14).
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Черкаської міської ради від 10.02.2011 № 2-228 надано відповідачу вищезазначену земельну ділянку в оренду та зобов'язано ТОВ "Вест Ойл Груп" укласти договір оренди землі з Черкаською міською радою, здійснивши його державну реєстрацію і надати один примірник позивачу протягом двох місяців з дати прийняття рішення.
Однак, як встановлено судами, державну реєстрацію договору оренди землі здійснено орендарем лише 30.12.2011.
Отже, у період з 10.02.2011 по 29.12.2011 відповідач не вчинив дій, спрямованих на своєчасне укладення та державну реєстрацію договору оренди землі, як того вимагали статті 210, 640 ЦК (в редакції, чинній до 01.01.2013) та статті 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній до 01.01.2013).
Внаслідок такої протиправної поведінки орендаря Черкаській міській раді завдано збитків у виді несплаченої відповідачем за період з 10.02.2011 по 29.12.2011 орендної плати у розмірі 43711,93 грн., яку позивач міг би отримати у разі своєчасного укладення договору оренди та його державної реєстрації.
Суд апеляційної інстанції, достеменно встановивши наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме, протиправної поведінки (бездіяльність відповідача у вчиненні передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою), збитків (орендна плата, яку позивач міг би отримати у разі своєчасного укладення договору оренди), причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (використання земельної ділянки відповідачем без правовстановлюючих документів позбавляє позивача права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено), вини (зволікання зі своєчасним оформленням правовстановлюючих документів на земельну ділянку), дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги Черкаської міської ради про стягнення з ТОВ "Вест Ойл Груп" 43711,93 грн. упущеної вигоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При цьому апеляційним судом враховано, що підпунктом "и" пункту 31 договору від 18.07.2011 на орендаря покладено обов'язок відшкодувати орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення від 10.02.2011 № 2-228 до моменту набуття чинності договором оренди.
Проте, колегія суддів не може погодитися з висновками судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 18908,31 грн. заборгованості з орендної плати та 4503,31 грн. пені з огляду на таке.
Згідно зі статтею 206 ЗК використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Таким чином, системний аналіз норм земельного та податкового законодавства України дає підстави для висновку про те, що орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі", підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК), з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК). 
Разом з тим, основною підставою для нарахування орендної плати за землю є саме договір оренди земельної ділянки (частина 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі", пункт 288.1 статті 288 ПК).
При цьому, колегія суддів враховує, що за змістом частини 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" Податковим кодексом України регулюються виключно строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, тоді як всі інші питання, зокрема, розмір, умови нарахування та внесення орендної плати за землю, порядок та підстави зміни такого розміру, встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, про що також зазначено в пункті 288.4 статті 288 цього Кодексу.
За таких обставин касаційна інстанція вважає помилковим посилання судів попередніх інстанцій на пункт 4.1.9 статті 4 ПК в обґрунтування свого висновку про відмову у стягненні заборгованості з орендної плати та пені, нарахованої орендодавцем з 01.01.2016 за новою ставкою, встановленою рішенням Черкаської міськради від 28.01.2016 №2-136, яке не оскаржувалося, не визнавалося незаконним та скасовувалося судом як нормативно-правовий акт, що суперечить цивільному законодавству і порушує цивільні права або інтереси (частина 2 статті 21 ЦК). 
Адже, такий висновок місцевого та апеляційного господарських судів ґрунтується на безпідставному пріоритетному застосуванню норм податкового законодавства в порівнянні з нормами земельного законодавства та Закону України "Про оренду землі", якими дійсно регулюються спірні орендні правовідносини. 
Крім того, відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
З матеріалів справи не вбачається, судами не встановлено та відповідачем не доведено визнання недійсним пункту 13 договору від 18.07.2011, згідно з яким в разі проведення щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі, внесення інших змін на підставі вимог діючого законодавства, а також в разі будь-яких змін Черкаською міськрадою розмірів орендної плати та нормативної грошової оцінки, що діють в м. Черкаси, розмір грошової оцінки земельної ділянки та розмір щорічної орендної плати змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цього договору.
У зв'язку з цим, колегія суддів вважає передчасним висновок місцевого суду про те, що без відповідної зміни за згодою сторін або в судовому порядку умов договору оренди в частині розміру орендної плати встановлений рішенням Черкаської міськради від 28.01.2016 №2-136 розмір орендної плати за землю у спірних правовідносинах застосуванню не підлягає, оскільки в пункті 13 договору від 18.07.2011 сторони по суті узгодили порядок односторонньої зміни орендодавцем розміру орендної плати в разі прийняття Черкаською міськрадою відповідного рішення, а саме - без внесення змін та доповнень до цього договору.
Касаційна інстанція також зазначає, що висновок апеляційного суду про неможливість застосування підвищеної ставки орендної плати з 01.01.2016 з причин прийняття Черкаською міськрадою рішення №2-136 лише 28.01.2016 суперечить фактичним обставинам справи, оскільки згідно з пунктом 9 договору від 18.07.2011 річну орендну плату за користування земельною ділянкою визначено у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки землі, а зазначеним рішенням визначено ставку орендної плати за земельні ділянки, зайняті автозаправними станціями, встановлено на рівні 6% від нормативної грошової оцінки землі, тобто у меншому розмірі.
За таких обставин, позовні вимоги Черкаської міськради про стягнення 18908,31 грн. заборгованості з орендної плати є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Що стосується похідних позовних вимог про стягнення 4503,31 грн. пені, нарахованої на суму боргу на підставі статті 129 ПК та пункту 14 договору від 18.07.2011 за прострочення внесення орендної плати, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки НБУ за 6 місяців, а саме з червня по листопад 2016 року включно, то з огляду на дотримання позивачем припису частини 6 статті 232 ГК та відсутність контррозрахунку відповідача колегія суддів погоджується з обґрунтованістю позовних вимог в цій частині.
Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу 
Колегія суддів погоджується з твердженням скаржника про те, що правомірність нарахування відповідачу з 01.01.2016 орендної плати за ставкою 6% від нормативної грошової оцінки землі підтверджується умовами пункту 13 договору від 18.07.2011 та рішенням Черкаської міськради від 28.01.2016 №2-136, оскільки зазначений пункт договору в частині допустимості зміни Черкаською міською радою розміру щорічної орендної плати без внесення змін та доповнень до цього договору ніким не оспорено та не визнано недійсним в судовому порядку. 
Колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, твердження скаржника про те, що апеляційний суд нібито вийшов за межі позовних вимог, стягнувши суму упущеної вигоди (43711,93 грн.), вимогу про стягнення якої позивач не заявляв з причин її сплати орендарем ще до часу виникнення судового спору, оскільки як зі змісту позовної заяви, так і з доданого до неї розрахунку департаменту фінансової політики Черкаської міськради від 21.02.2017 №254/18-08 вбачається включення позивачем зазначеної суми до складу загальної суми заборгованості, яку просить стягнути орендодавець, і доказів відмови позивача від цієї частини позовних вимог, зменшення їх розміру чи фактичного добровільного погашення цієї суми орендарем до прийняття рішення судом першої інстанції матеріали справи не містять та сторонами не надано. 
З урахуванням приписів статей 6, 627 ЦК та встановлених судами обставин погодженого сторонами у пункті 13 договору від 18.07.2011 надання Черкаській міськраді права змінювати розмір щорічної орендної плати без внесення змін та доповнень до цього договору у випадку будь-яких змін Черкаською міською радою розмірів орендної плати та нормативної грошової оцінки, що діють в м. Черкаси, та презумпцію правомірності зазначеного пункту договору, колегія суддів відхиляє викладені у відзиві на касаційну скаргу необґрунтовані доводи ТОВ "Вест Ойл Груп" про те, що без попереднього внесення змін до договору від 18.07.2011 в частині розміру орендної плати, рішення Черкаської міськради від 28.01.2016 №2-136 не є підставою для одностороннього нарахування орендної плати за новою ставкою з 01.01.2016. 
Також не заслуговують на увагу бездоказові посилання відповідача на належне виконання ним умов договору від 18.07.2011 шляхом внесення до місцевого бюджету у повному обсязі орендної плати, включаючи суму упущеної вигоди.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про доведеність правових підстав для стягнення з орендаря 43711,93 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди (неотриманого прибутку) за період користування земельною ділянкою з дати прийняття рішення про надання земельної ділянки до моменту набуття чинності договором оренди землі від 18.07.2011, внаслідок чого оскаржувана постанова в частині задоволення зазначених позовних вимог підлягає залишенню без змін.
Водночас, суди першої та апеляційної інстанцій необґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог про стягнення 18908,31 грн. заборгованості з орендної плати та 4503,31 грн. пені, помилково застосувавши до спірних орендних правовідносин норму підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК.
Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній з 15.12.2017 (далі - ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017)) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 308 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право  скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 311 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
Оскільки скаржник просить прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, то з врахуванням приписів  статті 308 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017) касаційна скарга підлягає частковому задоволенню шляхом  ухвалення нового рішення у відповідній частині - щодо стягнення 18908,31 грн. заборгованості з орендної плати та 4503,31 грн. пені.
Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає, що доводи, викладені заявником у касаційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час касаційного провадження і спростовують висновок судів першої та апеляційної інстанцій.
З урахуванням вимог статей 300, 301, 308, 311 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017), колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим та апеляційним господарськими судами при вирішенні спору допущено неправильне застосування норм матеріального права шляхом застосування закону (підпункт 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК), який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, та незастосування закону (стаття 204 ЦК, стаття 21 Закону України "Про оренду землі"), який підлягав застосуванню, у зв'язку з чим, з огляду на повне та обєктивне встановлення судами всіх обставин справи, вбачаються достатні правові підстави для часткового задоволення касаційної скарги шляхом скасування рішення повністю і скасування постанови в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 18908,31 грн. заборгованості з орендної плати та 4503,31 грн. пені з прийняттям нового рішення про задоволення позову в цій частині.
За змістом частини 14 статті 129 та підпунктів "б", "в" пункту 4 частини 1 статті 315 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017) у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначаються новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Зважаючи на обставини часткового відшкодування апеляційним судом витрат Черкаської міської ради зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальній сумі 2189,47 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, колегія суддів вбачає підстави для достягнення з ТОВ "Вест Ойл Груп" судових витрат позивача у розмірі 556,64 грн. і 573,89 грн., понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій відповідно, а також для покладання на відповідача витрат позивача зі сплати судового збору в сумі 1920 грн. за подання касаційної скарги, тобто загалом у сумі 3050,53 грн. 
Враховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Черкаської міської ради задовольнити частково. 
Рішення Господарського суду Черкаської області від 12.05.2017 у справі №925/258/17 скасувати повністю. 
Постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2017 у справі №925/258/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 18908,31 грн. заборгованості з орендної плати та 4503,31 грн. пені.
Прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Ойл Груп" (43010, Волинська обл., м. Луцьк, вул., Кременецька, буд. 38, ідентифікаційний код 34524327) на користь Черкаської міської ради (18000, м. Черкаси, вул., Байди Вишневецького, буд. 36, ідентифікаційний код 25212542) 18908 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот вісім) грн. 31 коп. заборгованості з орендної плати, 4503 (чотири тисячі п'ятсот три) грн. 31 коп. пені та 3050 (три тисячі п'ятдесят) грн. 53 коп. витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій.
В частині задоволення позовних вимог про стягнення 43711,93 грн. упущеної вигоди постанову від 29.08.2017 у цій справі залишити без змін.
Наказ доручити видати Господарському суду Черкаської області.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                                   Ю.Я. Чумак

Судді:                                                                                                          Т.Б. Дроботова

                                                                                                                    І.В. Кушнір