ПОСТАНОВА
Іменем України

25 квітня 2018 року 
м. Київ
справа № 484/538/16-а
адміністративне провадження № К/9901/37175/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Анцупової Т. О.,
суддів - Кравчука В.    М., Стародуба О. П.,
розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 484/538/16-а
за позовом ОСОБА_2 до Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області (у складі судді Закревського В. І.) від 14 червня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду (у складі суддів Осіпова Ю. В., Золотнікова О. С., Скрипченка В. О.) від 13 липня 2017 року, встановив:

І. ПРОЦЕДУРА
1. У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, в якому, з урахуванням уточнень, просила:
- визнати протиправними та скасувати рішення № 7 ХХХІІІ сесії 6 скликання від 11 вересня 2015 року та рішення VІ сесії 6 скликання від 17 березня 2016 року №    5 Підгороднянської селищної ради про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень (двох господарських будівель та літньої кухні), розташованих на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1;
- зобов'язати селищну раду прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень (двох господарських будівель та літньої кухні), розташованих на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1.
2. Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково; визнано протиправним рішення №    7 ХХХІІІ сесії 6 скликання від 11 вересня 2015 року та рішення VІ сесії шостого скликання від 17 березня 2016 року № 5 Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень (двох господарських будівель та літньої кухні), розташованих на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 та скасовано ці рішення; зобов'язано Підгороднянську селищну раду Первомайського району повторно розглянути заяву позивачки ОСОБА_2 з питання надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень, прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень (2-х господарських будівель та літньої кухні), розташованих на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1.
3. У травні 2017 року Підгороднянська селищна рада Первомайського району Миколаївської області звернулась до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області із заявою про роз'яснення судового рішення від 24 червня 2016 року, в якій просила роз'яснити постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 червня 2016 року в частині зобов'язання Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень (двох господарських будівель та літньої кухні), розташованих на прибудинковій території багатоквартирного житлового будку по АДРЕСА_2.
4. В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначав, що постанова Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 червня 2016 року набрала законної сили 14 вересня 2016 року після перегляду Одеським апеляційним адміністративним судом. Питання про повторний розгляд заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою було включено до порядку денного чергової сесії Підгороднянської селищної ради сьомого скликання 07 жовтня 2016 року, та прийнято відповідне рішення. 03 березня 2017 року на адресу відповідача надійшла постанова головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області про відкриття виконавчого провадження, винесена на підставі виконавчого листа від 31 січня 2017 року за №    484/538/16-а, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області. 03 березня 2017 року відповідач листом повідомив головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області про добровільне виконання постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 червня 2016 року та просив закінчити виконавче провадження на підставі п. 9 ч.   1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, 18 квітня 2017 року на адресу Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області надійшла постанова головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області про накладення штрафу за невиконання рішення суду.
5. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року, заяву Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області від 11 травня 2017 року задоволено; роз'яснено постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 червня 2016 року №484/538/16-а, зазначивши, що: в резолютивній частині даної постанови, абзац 3:
- «Зобов'язати Підгороднянську селищну раду Первомайського району Миколаївської області повторно розглянути заяву позивачки ОСОБА_2 з питання надання дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень. прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень (двох господарських будівель та літньої кухні), розташованих на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1»,
- передбачає: зобов'язати Підгороднянську селищну раду Первомайського району Миколаївської області повторно розглянути заяву позивачки ОСОБА_2 з питання надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень і відповідно прийняти рішення з питання про надання дозволу далі по тексту, - однак яке це має бути рішення: надати дозвіл, відмовити в наданні дозволу чи будь яке інше з даного питання суд не зобов'язував відповідача, не вправі був приймати таке рішення і в мотивувальній частині постанови це обґрунтував.
6. Не погоджуючись із рішеннями судів першої ті апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 червня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в роз'яснені судового рішення.
7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
8. 13 березня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 червня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі №    484/538/16-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

9. Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її до касаційного розгляду в порядку письмового провадження. 

10. Станом на 25 квітня 2018 року відзив до касаційного суду не надходив.

ІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
11. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду заяви Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області дійшов висновку про необхідність роз'яснення судового рішення, оскільки хоча постанова суду є зрозумілою за змістом, не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо розуміння, але, одночасно вважав за необхідне роз'яснити 3 абзац її резолютивної частини, зазначивши в ньому, що визначаючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд цим рішенням насправді фактично зобов'язав Підгороднянську селищну раду Первомайського району Миколаївської області повторно розглянути заяву позивачки ОСОБА_2 з питання надання їй дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень і відповідно прийняття рішення саме з питання надання дозволу, однак яке це має бути рішення надати дозвіл, відмовити в наданні дозволу чи будь яке інше з даного питання суд не зобов'язував відповідача, оскільки не вправі був приймати таке рішення.
12. У своїй оцінці суди попередніх інстанцій виходили з наступного. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
13. Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції пленарних засідань селищної ради віднесене вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
14. Суди зазначили, що в мотивувальній частині постанови від 24 червня 2016 року вказано, що оскільки вирішення регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції пленарних засідань селищної ради, судові органи не вправі перебирати на себе його повноваження, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму №    13 від 24 жовтня 2008 року, відповідно до якої, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.
15. Отже, задля уникнення помилкового розуміння викладеної резолютивної частини постанови від 24 червня 2016 року, судом першої інстанції роз'яснено, що у суду відсутні повноваження підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, та приймати замість нього рішення, що і було зазначено в мотивувальній частині постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 червня 2016 року.

ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що:

- постанова Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 червня 2016 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року є законними, повністю відповідають вимогам закону і є гранично повними, зрозумілими, чіткими, містять вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини. Всі частини судових рішень  викладено логічно, чітко та переконливо. Відповідно до діючих правових норм виконанню підлягає резолютивна частина судового рішення;

- підстав для роз'яснення постанови суду не було, рішення відповідачем виконано і тому ухвала про роз'яснення судового рішення є незаконною;

- порушення норм матеріального права вбачає в тому, що суд не прийняв до уваги вимоги ст.    170 КАС України, а порушення норм процесуального права в тому, що її не було належним чином повідомлено про слухання справи судом апеляційної інстанції.

ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
17.  Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст.    341 КАС України (в після 15 грудня 2017 року), а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, виходить з наступного.

18. Відповідно ч.   1 ст.   170 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, а також державного виконавця, ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.
Виходячи зі змісту даної норми слід зазначити, що роз'яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Роз'ясненню підлягає судове рішення у разі, якщо незрозуміла його резолютивна частина та без роз'яснення якої ускладнюється його виконання.
Роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли недотримані вимоги щодо ясності, визначеності рішення адміністративного суду.
Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз'яснення судового рішення.
19. Вказана стаття Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість роз'яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.
20. Виходячи із системного тлумачення положень ст. 170 КАС України, може бути роз'яснено постанову чи ухвалу суду у разі, якщо без такого роз'яснення її складно виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. 
21. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
22. Частиною      4 ст.    257 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) встановлено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
23. Згідно ст.   1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
24. Відповідно до ч.   1 ст.    ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення, зокрема, постанов.

25. Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені підстави для закінчення виконавчого провадження. Відповідно до положень частини 1 вказаної статті Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

26. Судом встановлено, що виконавче провадження за виконавчим листом від 31 січня 2017 року за №    484/538/16-а, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, триває, доказів щодо його закінчення матеріали справи не містять та позивачем не надано.

27. У зв'язку з цим, доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, про відсутність підстав для роз'яснення рішення суду у зв'язку з тим, що воно виконано, є безпідставними та необґрунтованими. 

28. Щодо доводів касаційної скарги про порушення апеляційним чудом норм процесуального права а саме: її не було належним чином повідомлено про слухання справи, слід зазначити, що апеляційна скарги клопотань про розгляд справи за участю позивача чи її представника не містить, окремо клопотання про розгляд справи за її участі матеріали справи не містять, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції на підставі ст. 197 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) розглянув справу в порядку письмового провадження. 

29. Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права.

30. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ухвалив судове рішення про роз'яснення постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 червня 2016 року у відповідності до норм процесуального законодавства та підстави для його скасування відсутні. Роз'яснюючи постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 червня 2016 року, судами вказана постанова не змінювалася, а питання, які не були предметом судового розгляду не вирішувалися.

31. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
32. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Керуючись ст.    242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 червня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі №    484/538/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя                                                                                            В. М. Кравчук

Суддя                                                                                          О. П.    Стародуб