Постанова                                                   
Іменем України
13 березня 2018 року
м. Київ
справа № 310/8044/14-к 
провадження № 51-756км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого                                     ОСОБА_1 ,
суддів                                                 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
засудженого                                   ОСОБА_5 ,
захисника                                       ОСОБА_6 ,
прокурора                                       ОСОБА_7 ,                                           
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 – ОСОБА_6 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22014080000000033, за обвинуваченням     
                                              ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чайковський Фокінського району Пермської області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимості не мав,
 
у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 111, частиною 1 статті 258-3, частиною 2 статті 15 частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України (далі - КК). 
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
 
За вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року ОСОБА_5 засуджено за:
-          частиною 1 статті 111 КК на 12 років позбавлення волі;
-          частиною 1 статті 258-3 КК на 8 років позбавлення волі;
-          частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 263 КК на 3 роки позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.
Ухвалено обчислювати початок строку відбування покарання ОСОБА_5 з моменту його затримання – 25 травня 2014 року, зарахувавши відповідно до положень статті 72 КК строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до набрання вироком законної сили.  
Ухвалено залишити без зміни запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою у Вільнянській УВП УДПтС України в Запорізькій області № 11 до набрання вироком законної сили.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим за таких обставин.
Протягом березня - травня 2014 року на території Донецької області створено так звану «Донецьку народну республіку» (далі - «ДНР»), яка згідно зі статтею 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» відноситься до терористичної організації та займається вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.
Основною метою діяльності вказаної терористичної організації є зміна меж території і державного кордону України, створення незаконного державного утворення «ДНР» на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
У квітні-травні 2014 року ОСОБА_5 , будучи радикально налаштованою особою, що не сприймає державної влади в Україні та в м. Маріуполі Донецької області, діючи умисно, з метою зміни меж території та державного кордону України, достовірно усвідомлюючи, що незаконне утворення «ДНР» сформувалося усупереч положенням Конституції України завдяки озброєному захвату органів державної влади вказаного регіону, став учасником терористичної організації «ДНР» та протягом травня 2014 року брав участь у зазначеній терористичній організації, здійснював організаційне й інше сприяння її діяльності.
При цьому ОСОБА_5 , підтримуючи самопроголошену «ДНР», на адміністративно-територіальній одиниці України -  Донецькій області, брав активну участь у мітингах сепаратистськи налаштованих громадян біля адміністративних будівель м. Маріуполя Донецької області, у зборах таких учасників у захоплених адміністративних будівлях вказаного міста, сприяв вступу громадян до ополченців «ДНР».
Так, відповідно до загального злочинного плану учасників «ДНР» з метою повалення передбачених Конституцією Українисуверенітету, територіальної цілісності та недоторканності держави шляхом зміни органів державної влади і місцевого самоуправління України на самопроголошені та самопризначені органи управління «ДНР» на території міста Маріуполя Донецької області, а також формування вдаваної уяви про те, що рішення про проголошення незалежності «ДНР» прийнято більшістю громадян України, які мешкають на території вказаного регіону, що згідно зі статтею 133 Конституції України входить до системи адміністративно-територіального устрою України, необхідно було провести референдум з питання проголошення незалежності «ДНР» та призначити в м. Маріуполі Донецької області відповідні неконституційні органи управління.
Злочинна мета щодо створення в непередбачений законодавством України спосіб «ДНР» досягалася шляхом озброєного блокування роботи та захвату місцевих органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування та правоохоронних органів.
Крім того, у травні 2014 року в м. Маріуполі Донецької області ОСОБА_5 з метою надання допомоги представникам Російської Федерації в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а також в інтересах терористичної організації «ДНР» вступив у злочинну змову з мешканцем м. Маріуполя - особою, щодо якої ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 28 жовтня 2015 року матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження у зв`язку з розшуком, та ОСОБА_8 , щодо якого постановою старшого прокурора прокуратури Запорізької області від 09 серпня 2014 року кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю, для отримання з Російської Федерації зброї, боєприпасів і вибухових пристроїв та використання їх на території м. Маріуполя Донецької області проти представників органів державної влади, співробітників правоохоронних органів, військовослужбовців, які задіяні в антитерористичній операції, мирних учасників мітингів і пересічних громадян з метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки у східних областях України, а також таким чином для утримання влади незаконно створеної «ДНР» на території м. Маріуполя.
При цьому відповідно до заздалегідь обумовлених ролей у вчиненні особливо тяжких злочинів ОСОБА_5 повинен був допомогти особі, яку оголошено в розшук, домовитися через особу, яку було попередньо залучено до проведення негласних слідчих розшукових дій (далі НСРД) з представниками іноземної держави, про постачання в м. Маріуполь Донецької області зброї та боєприпасів, отримати від цих представників консультації з приводу захоплення та утримання влади самопроголошеної «ДНР» в м. Маріуполі, а також загально керувати реалізацією злочинних дій.
ОСОБА_8 повинен був допомогти особі, яку оголошено в розшук, доставити отриману від іноземних представників зброю та боєприпаси до м. Маріуполя, підшукати інших осіб для озброєного нападу і видати вказану зброю таким учасникам.
Так, у травні 2014 року в м. Маріуполі Донецької області ОСОБА_5 , знаючи від особи, яку було попередньо залучено до проведення НСРД з представниками іноземної держави, про планування постачання в Україну зброї та боєприпасів для використання їх проти представників органів державної влади, співробітників правоохоронних органів, військовослужбовців, які задіяні в антитерористичній операції, діючи умисно з метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки у східних областях України та сприяння діяльності незаконно створеної «ДНР» на території м. Маріуполя повідомив особу, яку оголошено в розшук про те, що з Російської Федерації планується поставка великої кількості зброї та боєприпасів саме для захвату органів державної влади та вчинення терористичних актів на території м. Бердянська Запорізької області, після чого, сприяючи діяльності «ДНР», познайомив згадану особу з особою, яку було залучено до проведення НСРД, з якою особа, яку оголошено в розшук, домовилася про постачання частини озброєння її людям для використання цієї зброї в діяльності «ДНР» на території м. Маріуполя, а також про зустріч із представником Російської Федерації для отримання консультацій з приводу ведення підривної діяльності в м. Маріуполі.
При цьому особа, яку оголошено в розшук, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , достовірно усвідомлюючи, що зброю та боєприпаси з Російської Федерації буде поставлено в Україну для проведення саме підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, порушуючи статтю 65 Конституції України щодо обов`язку громадянина України захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, шанувати її державні символи, з метою знешкодження за допомогою отриманої зброї розміщених у Маріупольському районі сил і засобів антитерористичної операції та незаконного утримання влади в Маріуполі учасниками терористичної організації «ДНР» замовила 100 автоматів Калашникова, 10 снайперських гвинтівок Драгунова, не менше 2 гвинтівок безшумної стрільби АС «Вал», пістолети, гранати, а також засоби для боротьби з важкою бронетехнікою - гранатомети.
Під час спілкування стільниковим зв`язком з особою, яку було залучено до проведення НСРД, ОСОБА_5 з метою реалізації злочинних планів «ДНР» замовив ще 10 снайперських гвинтівок Драгунова.
На початку травня 2014 року ОСОБА_5 , отримавши від особи, яку було попередньо залучено до проведення НСРД, достовірні відомості про те, що зброя та боєприпаси будуть доставлені до України через представників спеціальних служб Російської Федерації, з метою виконання попередньо обумовленого з останніми плану із дестабілізації соціально-політичної обстановки та вчинення терористичних актів у Донецькій області повідомив ці відомості особі, яку оголошено в розшук, та ОСОБА_8 , після чого визначив з особою, яку залучено до проведення НСРД, умови зв`язку та канали доставки зазначеної зброї до м. Маріуполя.
25 травня 2014 року о 03:00 у Бердянський морський торговельний порт (вул. Горького, 7, м. Бердянськ, Запорізька область) за попередньою домовленістю ОСОБА_5 та особи, яку оголошено в розшук, через особу, яку було залучено до проведення НСРД, з тимчасово окупованої території АР Крим від представників Російської Федерації було доставлено 88 автоматів АК-74, 5 кулеметів РПК-74, 3 кулемети ПКМ, 24 гранатомети РПГ-22, 918 гранат РГД-5 із запалами УЗРГМ, 12960 патронів калібру 5,45 мм, 7920 патронів калібру 7,62 мм, а також спорядження до автоматів і кулеметів (штик-ножі, магазини, підсумки, ремені та інше), усього 73 ящика із озброєнням, для проведення підривної діяльності на території м. Бердянська та м. Маріуполя.
Того ж дня о 09:00 ОСОБА_5 , отримавши від особи, залученої до проведення НСРД, повідомлення щодо часу й умов отримання частини зброї та боєприпасів, що надійшли з АР Крим за домовленістю з представниками Російської Федерації, повідомив про це особу, яку оголошено в розшук, яка прийняла рішення вирушити на автомобілі ОСОБА_8 до обумовленого місця зустрічі в Бердянському районі Запорізької області біля с. Новопетрівки.
25 травня 2014 року о 13:00 ОСОБА_5 разом з особою, яку оголошено в розшук, та ОСОБА_8 з метою безпосередньої реалізації наміру щодо проведення підривної діяльності, отримання інструктажу від представників Російської Федерації про подальші підривні дії в Україні, забезпечення підконтрольних йому осіб зброєю з тимчасово окупованої території АР Крим та подальшого її транспортування учасникам антидержавних заворушень у м. Маріуполі Донецької області, виїхав на автомобілі марки «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 з м. Маріуполя Донецької області до Бердянського району Запорізької області до попередньо обумовленого місця зустрічі на звалищі біля с. Новопетрівки.
Того ж дня о 15:40 після прибуття в зазначене місце зустрічі для отримання зброї та боєприпасів особу, яку оголошено в розшук, та ОСОБА_5 затримали співробітники СБУ, а ОСОБА_8 було застрелено під час збройного опору співробітниками правоохоронних органів. Таким чином, особа, яку оголошено в розшук, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 свій злочинний намір щодо незаконного отримання зброї та боєприпасів для проведення підривної діяльності проти України довести до кінця не змогли. 
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 
09 листопада 2016 року вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 змінено шляхом виключення з мотивувальної частини вироку посилання суду на показання свідка ОСОБА_9 як на доказ. У решті вирок суду залишено без зміни.
 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
 
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень і закриття кримінального провадження. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність захисник вказує на те, що ОСОБА_5 прибув до Маріуполя 05 травня 2014 року, що виключає вчинення ним у березні-квітні 2014 року злочину, передбаченого частиною 1 статті 111 КК, а обвинувачення щодо підтримання активних дій у мітингах, тощо, не відповідає дійсності з огляду на його поранення в коліно, побиття в квітні 2015 року та пересування на милицях.
Обґрунтовуючи істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник стверджує, що в порушення вимог пунктів 5, 6 частини 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК) в обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 обвинувачення продубльовано з обвинувачення щодо ОСОБА_10 , а відповідно до вимог частини 2 статті 66 КК не зазначено таких обставин, як перебування на утриманні батьків похилого віку та неповнолітніх дітей, які мешкали за однією адресою з ОСОБА_5 .  
Крім того, вказується на обов`язковій участі захисника з моменту набуття особою, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, статусу підозрюваного. Зокрема, захисник зазначає на тому, що адвокат ОСОБА_11 підписав протокол затримання ОСОБА_5 від 26 травня 2014 року в той час, коли доручення про здійснення захисту за призначенням датовано 27 травня 2014 року. Тобто, на переконання захисника, на момент підписання протоколу про затримання ОСОБА_5 в адвоката ОСОБА_11 не було повноважень захисника.   
Також захисник вказує на відсутність технічного носія інформації, де зафіксовані показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_9 в суді першої інстанції.   
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та його захисника, які підтримали касаційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Мотиви Суду
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акта від 14 серпня 2013 року було обвинувачено у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 111 КК, державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України; у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 258-3 КК – зокрема, організаційне чи інше сприяння створенню та діяльності терористичної організації; у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 1 статті 263 КК – зокрема закінчений замах на придбання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Крім того, за цим обвинувальним актом також обвинувачувався ОСОБА_10 , окрім інкримінованих ОСОБА_5 , його обвинувачено також у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 110 КК, – зокрема, умисні дії, вчинені з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також публічні заклики до вчинення таких дій, за попередньою змовою групою осіб; частиною 1 статті 263 КК – зокрема, носіння, зберігання бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Під час судового провадження ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 28 жовтня 2015 року матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_10 виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком. Разом із цим, досудовим слідством встановлювалися обставини злочинної змови, тощо, і з ОСОБА_8 , щодо якого постановою старшого прокурора прокуратури Запорізької області від 09 серпня 2014 року кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю. Розгляд обвинувачення в суді першої інстанції продовжувався за обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 .  
Запропоновану органом досудового розслідування кваліфікацію дій ОСОБА_5 суд першої інстанції підтвердив за наведеним обсягом обвинувачення. Водночас суд першої інстанції на підставі статі 62 Конституції України виключив внаслідок недоведеності винуватості із загального обвинувачення щодо ОСОБА_5   обвинувачення в тому, що його дії в квітні-травні 2014 року були спрямовані на захоплення органів державної влади в м. Бердянську, після чого він повинен був зайняти посаду самопроголошеного мера м. Бердянська.
Внаслідок апеляційного розгляду вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 змінено шляхом виключення з мотивувальної його частини посилання на показання свідка ОСОБА_9 як на доказ.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, доводи якої є аналогічними доводам, зазначеним в апеляційній скарзі сторони захисту, захисник не заперечує та не оскаржує допустимість, належність доказів у кримінальному провадженні, а також порядок їх здобуття. 
Водночас захисник не заперечує і не оспорює перебування ОСОБА_5 у інкримінованих йому місцях з визначеним в обвинувальному акті колом учасників і за обставин, що визнані судами першої та апеляційної інстанцій доведеними.     
При цьому з показань ОСОБА_5 вбачається, що він підтвердив: своє перебування в інкримінованих місцях та періодах; забезпечення знайомства його кума ( ОСОБА_13 ) з особою, щодо якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження, та особою, щодо якої постановою прокурора кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю; обізнаність про постачання зброї з Російської Федерації; проведення переговорів із цього приводу; повідомлення кумом про наявність зв`язку з представниками Росії, тощо. 
Вказані обставини також стороною захисту не заперечуються та не спростовано. 
Натомість версія сторони захисту, що за наведених у показаннях ОСОБА_5 обставин він не вчиняв інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки був залучений до придбання зброї, та випадково опинився в колі терористів, то такі твердження колегія суддів не може визнати спроможними за дослідженим та визнаним обсягом доказів у кримінальному провадженні. 
Зокрема, виявлення кримінальних правопорушень, за які ОСОБА_5 засуджено, проводилося в рамках негласних слідчих дій, до проведення яких залучені відповідні особи, серед яких був свідок ОСОБА_12 . Відповідно до наданих останнім показань (з використанням технічних засобів з іншого приміщення) в судах першої та апеляційної інстанцій, він докладно повідомляв обставини вчинення ОСОБА_5 злочинів, думки останнього щодо влади держави Україна, перебіг подій, місць і перемовин щодо забезпечення зброєю з Російської Федерації, про постачання зброї, а також мету їх придбання з Російської Федерації - для захвату території України. 
Повідомлені ним обставини узгоджуються з письмовими доказами у кримінальному провадженні, зокрема: протоколами слідчих дій щодо огляду, виявлення та вилучення зброї та боєприпасів у морському торговельному порту, видачі свідком ОСОБА_12 мобільних телефонів із сім-картою оператора мобільного зв`язку, отриманих для координації злочинної діяльності з постачання зброї та захоплення адміністративних будівель у м. Бердянську, а також їх огляду і встановлення з`єднань з абонентськими номерами; протоколами огляду поштових скриньок із листами за участі свідка ОСОБА_9 (який був залучений до операції з виявлення осіб, які планують вчинення терористичних актів – проведення негласних слідчих дій); протоколами проведення спеціального слідчого експерименту за участі ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .
Крім того, протоколами про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж і носієм інформації для систем зчитування DVD-R з аудіофайлами, де зафіксовано телефонні розмови ОСОБА_5 щодо вчинення ним дій, спрямованих на шкоду держави Україна і надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти держави Україна, організаційного та іншого сприяння створенню та діяльності терористичної організації, замаху на придбання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв; протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж і носієм інформації для систем зчитування DVD-R з аудіофайлами, де зафіксовано спілкування ОСОБА_12 з представниками спеціальних служб Російської Федерації та ОСОБА_5 щодо прийняття зброї та боєприпасів, переправлення її до м. Бердянська Запорізької області й обіцянки доставити частину зброї та боєприпасів ОСОБА_10 (особа, щодо якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження) та ОСОБА_5 ; протоколом огляду та носієм інформації для систем зчитування з відеофайлами, де наявний відеозапис ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , що свідчить про вчинення ними дій, спрямованих на шкоду держави Україна.  
Проведення слідчих дій та їх правильність засвідчено в показаннях також свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 .
Твердження захисника про те, що обвинувачення за частиною 1 статті 111 КК у період часу березень-квітень 2014 року виключається з огляду на те, що ОСОБА_5 прибув до Маріуполя 05 травня 2014 року, а також про невідповідність дійсності таких обставин, як підтримання активних дій у мітингах, тощо, з огляду на його поранення у коліно, побиття у квітні 2015 року та пересування на милицях, то колегія суддів визнає їх неспроможними. 
Зокрема, вироком районного суду на підставі статті 62 Конституції України із загального обвинувачення щодо ОСОБА_5 виключено обвинувачення в тому, що його дії в квітні-травні 2014  за обставин, викладених у вироку, також були направлені на захоплення органів державної влади в м. Бердянську, після чого він повинен був зайняти посаду самопроголошеного мера міста Бердянська.
Під час перевірки кримінального провадження, апеляційним судом досліджувалися аналогічні доводи сторони захисту та вказувалося на їх виключення та того, що участь ОСОБА_5 у вказаних захисником заходах у визначений період не ставилася у провину.  
Тобто, установивши в порядку статті 91 КПК  обставини, які підлягали доказуванню в кримінальному провадження, за сукупністю досліджених та наведених доказів з урахуванням доводів сторони захисту та наведенням мотивів на їх спростування, суди дійшли правильного висновку, що в діях ОСОБА_5 є склад злочинів за частиною 1 статті 111, частиною 1 статті    258-3, частиною 2 статті 15 частиною 1 статті 263 КК, та їх достатність і взаємозв`язок для цього.
Тоді як версія сторони захисту щодо втягнення ОСОБА_5 у злочинну діяльність або не вчиненням ним будь-яких активних дій виключається за наведених обставин.
Разом з цим, обставини, які відповідно до частини 1 статті 91 КПК підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб ті інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно. 
Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) – це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
В обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 наведено фактичні дані, які у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу забезпечує можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. 
Обвинувачення щодо ОСОБА_10 сформульовано подібно до обвинувачення щодо ОСОБА_5 з огляду на інкримінування злочинної домовленості між ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_10 також ставилося у провину вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 110 КК. Проте обвинувачення щодо ОСОБА_10 виділено в окреме провадження. 
Однак вказане та не зазначені у обвинувальному акті обставини, які передбачені статтею 66 КК, не можуть розцінюватися як порушення вимог статті 291 КПК, як про це зазначає захисник. Колегія суддів звертає увагу на те, що наведений перелік у положенні статті 66 КК України, на відміну від статті 67 КК, не є вичерпним та не обмежений до застсоування вказівками у обвинувальному акті.
Перешкод в ухваленні законних і обґрунтованих рішень колегія суддів не вбачає.
З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у цьому провадженні, а отже і обвинувачення щодо ОСОБА_5 у колегії суддів не викликає сумнівів.
 Що стосується доводів сторони захисту, які наводилися і перед судом апеляційної інстанції, про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що мали прояв у здійсненні захисту ОСОБА_5 адвокатом без повноважень і у відсутності технічного носія інформації щодо перебігу судового засідання в суді першої інстанції, то вони внаслідок перевірки матеріалів кримінального провадження не підтвердилися. 
Відповідно до статей 59, 129 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Принцип забезпечення обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства.
Крім того, забезпечення права на захист віднесено до загальних засад кримінального провадження (пункт 13 частини 1 статті 7 КПК).
Сутність указаної засади кримінального провадження визначено в статті 20 КПК, згідно з якою слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
Гарантії права на захист у разі кримінального обвинувачення передбачено й у пункті «d» частини 3 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року та підпункті (c) пункту 3 статті 6 Конвенції  про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до цих положень кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, доводи, наведені в касаційній скарзі захисника ОСОБА_6 , про те, що в адвоката ОСОБА_11 на час підписання протоколу затримання ОСОБА_5 не було повноважень захисника в цьому кримінальному провадженні, є необґрунтованими. Адже повноваження ОСОБА_11 підтверджувалися дорученнями для здійснення захисту ОСОБА_5 від обвинувачення  від 26 травня 2014 року №1930 та від 27 травня 2014 року №1959, виданих Запорізьким центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, дати яких співпадають із датами і періодом проведених слідчих дій у кримінальному провадженні.
Крім того, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 412 КПК судові рішення підлягають безумовному скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, якщо в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Наведена синтаксична конструкція норми процесуального закону вказує на альтернативний перелік умов для настання певного правового наслідку. Тобто наслідок настає за наявності однієї з умов.
З огляду на зазначене доводи захисника є неспроможними.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статті 419 КПК, та апеляційний розгляд проведено відповідно до статей 404, 405 КПК.
Таким чином, колегія суддів не встановила будь-яких порушень вимог матеріального та процесуального права, що би вказували на незаконність або необґрунтованість судових рішень.
Отже, касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд
ухвалив:
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника - без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
___________________                    _______________________                  ________________________
    ОСОБА_1                          ОСОБА_2                          ОСОБА_3