Постанова
Іменем України 
29 березня 2018 року
м. Київ
справа № 761/33311/15-к
провадження № 51-487км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                     ОСОБА_1 ,
суддів                                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,
прокурора                                          ОСОБА_5 ,
виправданого                                ОСОБА_6 ,
захисника                                       ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014100010012312, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця  м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
 
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358  КК України.
 
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Шевченківського районного суду м Києва від 22 квітня 2016 року ОСОБА_6 визнано  невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та виправдано його за недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень.
Органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що приблизно у серпні 2014 року з метою участі у відкритих тендерних торгах на закупівлю «Апаратури електричної для проводового телефонного чи телеграфного зв`язку; відеофони» у нього, як у директора ТОВ «Укрінформзв`язок», виникла необхідність у поданні до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», крім інших документів, довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів у ТОВ «Укрінформзв`язок», яку ОСОБА_6 не міг надати до ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго», оскільки відповідної довідки не отримував.
У зв`язку з цим, приблизно у серпні 2014 року у невстановлений слідством час, при невстановлених слідством обставинах, у місті Києві у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні офіційного документа, який складається установою і надає права з метою його використання - довідки про відсутність заборгованості у ТОВ «Укрінформзв`язок» з податків, зборів, платежів, що контролюються ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.
У подальшому, на початку серпня 2014 року, в невстановлений слідством час, перебуваючи неподалік від ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні офіційного документа з метою його використання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 надав невстановленій слідством особі свої анкетні дані,  код ЄДРПОУ ТОВ «Укрінформзв`язок» з метою їх внесення до підробленої довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів у ТОВ «Укрінформзв`язок».
Після цього, на початку серпня 2014 року, у невстановлений слідством час, в невстановленому слідством місті невстановлена досудовим розслідуванням особа, використовуючи надану ОСОБА_6 інформацію, підготувала довідку № 3816/26-55-25-02 від 08 серпня 2014 року про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів у ТОВ «Укрінформзв`язок», видану від імені ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на ім`я платника податків ТОВ «Укрінформзв`язок».
Враховуючи те, що вказана вище довідка видана та посвідчена повноважною (компетентною) особою юридичної особи, а саме заступником начальника ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві ОСОБА_8 та посадовою особою вказаної інспекції ОСОБА_9 , яким законом надано право у зв`язку з їх професійною діяльністю складати, видавати та посвідчувати такі документи, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити, зокрема підписи заступника начальника ДПІ У Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві ОСОБА_8 та посадової особи вказаної інспекції ОСОБА_9 та печатку ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, остання є офіційним документом.
Згідно отриманої інформації з ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві довідка №-3816/26-55-25-02 від 08 серпня 2014 року про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів у ТОВ «Укрінформзв`язок» не видавалась, про що свідчать записи у журналі реєстрації довідок про відсутність заборгованості.
Крім цього, згідно отриманої інформації з ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві у період з 31 липня по 31 серпня 2014 року платник податків ТОВ «Укрінформзв`язок» мав заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 96655,33 грн., з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 83361,91 грн.
Відповідно до висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві №350 від 22 квітня 2015 року зображення круглої печатки в довідці № 3816/26-55-25-02 від 08 серпня 2014 року про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про те, що ТОВ «Укрінформзв`язок» станом на 07 серпня 2014 року не має заборгованості із сплати податків, зборів, платежів, виготовлене струменеві – крапельним способом друку з використанням копіювально – множильної техніки.
Крім того, у серпні 2014 року з метою участі у відкритих тендерних торгах на закупівлю «Апаратури електричної для проводового телефонного чи телеграфного зв`язку: відеофони» у ОСОБА_6 , який перебував на посаді директора ТОВ «Укрінформзв`язок», виникла необхідність у поданні до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», крім інших документів, довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів у ТОВ «Укрінформзв`язок», яку ОСОБА_6 не міг надати до ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго», оскільки відповідної довідки не отримував.
Так, на початку серпня 2014 року при зазначених вище обставинах, ОСОБА_6 за грошову винагороду у розмірі 200 грн. придбав у невстановленої слідством особи довідку №3816/26-55-25-02 від 08 серпня 2014 року про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві з метою подання вказаного підробленого офіційного документа до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго».
В подальшому, на початку серпня 2014 року, ОСОБА_6 , діючи умисно, протиправно, реалізуючи власний злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, перебуваючи у приміщенні Державною підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», достовірно знаючи, що отримана від невстановленої слідством особи довідка про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів у ТОВ «Укрінформзв`язок» містить відомості, що не відповідають дійсності, надав разом з іншими документами вказану довідку до ДП  «Національна енергетична компанія «Укренерго», до якої внесено завідомо неправдиві відомості про те, що станом на 07 серпня 2014 року ТОВ «Укрінформзв`язок» не має заборгованості із сплати податків, зборів, платежів, за підписом заступника начальника ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві ОСОБА_8 та посадової особи вказаної інспекції ОСОБА_9 та відтиском мастичної печатки ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України як пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою і надає право з метою його використання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, та за ч. 4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.
Виправдовуючи ОСОБА_6 у вчиненні вказаних злочинів, районний суд мотивував  своє рішення тим, що  під час проведення досудового розслідування, частина доказів була здобута стороною обвинувачення незаконним шляхом, а саме довідка № 3816/26-55-25-02 від 08 серпня 2014 року про відсутність заборгованості у ТОВ «Укрінформзв`язок» була вилучена на підставі ухвали слідчого судді  Голосіївського районного суду м. Києва за клопотанням слідчого, погодженого прокурором ОСОБА_10 , яка відповідно до даних наданих суду не є процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні. Визнання даної довідки недопустимим доказом тягне за собою і визнання недопустимими доказами інші докази, пов`язані з дослідженням цієї довідки.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва  від 14 червня 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з істотним прошенням вимог кримінального процесуального закону. При цьому послався на те, що при наданні оцінки дослідженим доказам суд визнав їх недопустимими з огляду на вимоги  ст. 86 КПК України, що призвело в подальшому до неправильного застосуванню закону України про кримінальну відповідальність та безпідставного виправдання ОСОБА_6 за пред`явленим йому обвинуваченням.Вважає, що ухвала  апеляційного суду постановлена з порушенням вимог ст. ст. 370, 419 КПК України, оскільки апеляційний суд належним чином не перевірив та не спростував доводи прокурора щодо незаконності виправдання ОСОБА_6 .
Позиції інших учасників судового провадження
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 просить залишити її без задоволення як безпідставну. 
У судовому засіданні прокурор касаційну скаргу підтримала, виправданий та його захисник заперечували щодо її задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга прокурора  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги прокурора щодо порушень апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України заслуговують на увагу.
Згідно зі статтями 370, 419 КПК, України ухвала апеляційного суду повинна бути законною, обґрунтованою й вмотивованою.
Мотивувальна частина такого судового рішення має містити аналіз доказів і докладні мотиви прийнятого рішення. При цьому необхідно проаналізувати і співставити всі доводи апеляційних скарг і на кожний із них дати вичерпну відповідь. Висновки суду повинні мати посилання на відповідний матеріальний або процесуальний закон. Ухвалу, що не містить вмотивованих висновків на доводи апеляційної скарги з питань про доведеність або недоведеність обвинувачення, кваліфікацію кримінального правопорушення, міру покарання, не можна визнавати такою, що відповідає вимогам цього Закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор не погоджуючись із вироком районного суду, подав апеляційну скаргу, в які просив скасувати вирок першої інстанції та ухвалити новий вирок та визнати ОСОБА_6 винним  у вчиненні інкримінованих йому злочинах.
Мотивуючи свої доводи, прокурор зазначав, що вирок суду є незаконним, постановленим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, звертав увагу на те, що  повноваження прокурора ОСОБА_10 як процесуального керівника у даному кримінальному провадженні було перевірено Голосіївським районним судом м. Києва під час вирішення питання про тимчасовий доступ до речей та документів 03 лютого 2015 року. Довідка ж про відсутність заборгованості № 3816/26-55-25-02 від 08 серпня 2014 року вилучена на підставі ухвали слідчого судді, відповідно до вимог ст.159 КПК України, тому, як і інші докази у справі є належним доказом.  
Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про визнання довідки № 3816/26-55-25-02 від 08 серпня 2014 року  про відсутність заборгованості ТОВ «Укрінформзв`язок» недопустимим доказом у зв`язку з тим, що вона була здобута стороною обвинувачення під час проведення досудового слідства незаконним шляхом, не перевірив належним чином доводів апеляційної скарги прокурора та не надав на них обґрунтованої відповіді.
Так, апеляційним судом, хоча і були досліджені матеріали провадження за клопотанням слідчого СВ Голосіївського РУГУ МВС України у м. Києві  про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго», однак не звернуто уваги на вимоги статей 159, 160, 163 КПК України щодо порядку оформлення та звернення з клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів до слідчого судді.
З аналізу вказаних статей слідує, що слідчому за погодженням із прокурором, який здійснює нагляд за законністю провадження досудового розслідування, надано право звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням. При цьому до клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого до слідчого судді подається клопотання.
Таким чином, суд апеляційної інстанції мав перевірити дотримання процедури звернення до слідчого судді з вказаним клопотанням та дотримання при цьому  зазначених норм закону.
Натомість, суд констатував відсутність постанови про визначення групи прокурорів та прийшов до передчасного висновку про порушення слідчим процедури звернення до слідчого судді з клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.
На підставі таких помилкових висновків щодо порядку звернення до слідчого судді з таким клопотанням, апеляційний суд дійшов до висновку про недопустимість як доказу довідки № 3816/26-55-25-02 від 08 серпня 2014 року, вилученої на підставі ухвали слідчого судді .
Крім того, даючи оцінку недопустимості доказу, суд мав проаналізувати критерії допустимості доказів, а саме законність джерела, законний спосіб їх отримання, процесуальне оформлення ходу і результатів проведення слідчих дій, чого ним зроблено не було.  
Що стосується посилань апеляційного суду на те, що матеріали судового провадження за клопотанням слідчого про надання тимчасового доступу до речей і документів не були відкриті стороні захисту, то вони є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження, а саме описом матеріалів досудового провадження, які були надані стороні захисту на виконання вимог ст. 290 КПК України.
До того ж апеляційний суд, погоджуючись з висновком районного суду про недопустимість зазначеного доказу, не розкрив суті зібраних у проваджені доказів, не проаналізував їх у контексті з конкретними доводами апеляційної скарги і не співставив їх як між собою так і з наявними доказами у справі.
Таким чином, апеляційний суд належним чином не розглянув доводи  прокурора і передчасно погодився з висновками місцевого суду стосовно  виправдання ОСОБА_6 за недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень.
Отже, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПКУкраїни у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження – направленню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно розглянути апеляційну скаргу прокурора й ухвалити законне та обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. 
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                               ОСОБА_3