Верховний
Суд

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року 
м. Київ

справа №  918/269/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Ткач І.В., 
судді: Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Бойка В.С.,

представники учасників справи:
позивача - не з'явився,
відповідача - не з'явився, 
третьої особи, на стороні позивача - Васильківська В.Є.,
третьої особи, на стороні відповідача - не з'явився,
прокурора - Зузак І.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт"
на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.06.2017
(головуючий - Грязнов В.В., судді - Мельник О.В., Розізнана І.В.)
та рішення Господарського суду Рівненської області від 30.05.2016
(суддя Андрійчук О.В.)
у справі № 918/269/16
за позовом ОСОБА_2
до Публічного акціонерного товариства "Рівненський радіотехнічний завод"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт"
про визнання недійсним рішення загальних зборів Публічного акціонерного товариства "Рівненський радіотехнічний завод", оформлених протоколом № 12 від 29.04.2011

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Рівненський радіотехнічний завод" (далі - ПАТ "Рівненський радіотехнічний завод"), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, про визнання недійсним рішення загальних зборів Публічного акціонерного товариства "Рівненський радіотехнічний завод", оформлених протоколом № 12 від 29.04.2011.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.04.2011 відбулися загальні збори акціонерів відповідача, які оформлені протоколом № 12. Позивач як акціонер відповідача, який володіє 0,0045% статутного капіталу товариства, дізнався про вказані збори з відповіді третьої особи № 18-07-00939 від 29.03.2016.

Як стверджує позивач, він не повідомлявся у встановленому чинним законодавством порядку про їх скликання. Крім того, перелік акціонерів, які мали право на участь у загальних зборах, складений 26.04.2011, тоді як мав складатися не пізніше 24 години 25.04.2011.

Внаслідок порушення порядку скликання та проведення загальних зборів акціонерів позиач був позбавлений права на участь у заборах, права вносити свої пропозиції до порядку денного, що, у свою чергу, вплинуло на прийняття загальними зборами акціонерів рішень на вказаних зборах.

1.3. Під час провадження в суді першої інстанції ліквідатор ПАТ "Рівненський радіотехнічний завод" подав заяву про визнання позову.

2. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

2.1. 29.04.2011 відбулися загальні збори акціонерів відповідача, які оформлені протоколом № 12.

До порядку денного вказаних загальних зборів акціонерів включено такі питання:
1. Обрання голови загальних зборів та лічильної комісії загальних зборів.
2. Звіт дирекції про результати фінансово-господарської діяльності товариства за 2010 рік та основні напрямки діяльності товариства в 2011 році. Прийняття рішень за наслідками розгляду звіту. Затвердження річного звіту товариства.
3. Звіт та висновки ревізійної комісії, затвердження річного балансу за 2010 рік. Прийняття рішень за наслідками розгляду звіту.
4. Розподіл прибутку і збитків товариства.
5. Звіт наглядової ради товариства за 2010 рік. Прийняття рішень за наслідками розгляду звіту.
6. Внесені змін та доповнень до Статуту товариства.
7. Про надання дозволу на укладення значних правочинів, ринкова вартість майна або послуг, що може бути їх предметом, перевищує 25% вартості активів товариства за даними річної фінансової звітності товариства попереднього періоду, які можуть учинятися товариством, із зазначенням характеру правочинів та їх граничної вартості, у тому числі щодо відчуження.
8. Відчуження майнового комплексу товариства.
9. Про надання дозволу на отримання позики (кредиту) грошових коштів з метою забезпечення поточної фінансово-господарської діяльності товариства на суму не більше 50 000 000,00 грн.
10. Про надання дозволу на укладення значних правочинів для забезпечення боргових зобов'язань та передачі в іпотеку чи в заставу нерухомого або рухомого майна товариства в межах, необхідних для їх забезпечення.
11. Про проведення експертної оцінки основних засобів та активів товариства з метою укладення значних правочинів.
12. Про припинення повноважень членів наглядової ради та обрання членів наглядової ради.

2.2. Відповідно до Розділів 5, 6 Статуту відповідача (в редакції, чинній на дату проведення оскаржуваних зборів) статутний капітал товариства становить 11   211   594,25 грн, який поділено на 44 846 377 штук простих іменних акцій. Усі акції товариства є іменними. Акції товариства існують виключно в бездокументарній формі.

2.3. Згідно з протоколом загальних зборів акціонерів № 12 від 29.04.2011, кількість осіб, включених до переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах акціонерів - 3485. Загальна кількість акціонерів-власників простих акцій, які зареєструвалися для участі у зборах - 18. Загальна кількість голосів акціонерів-власників простих акцій, які зареєструвалися для участі у зборах - 34 417 812, що становить 76,74603% від загальної кількості голосуючих акцій товариства.

2.4. На загальних зборах акціонерів товариства 29.04.2011 прийнято рішення, зокрема, щодо надання дозволу дирекції товариства на укладення значних правочинів, ринкова вартість майна або послуг, що може бути їх предметом, перевищує 25% вартості активів товариства за даними річної фінансової звітності товариства попереднього періоду, які можуть учинятися товариством, із зазначенням характеру правочинів та їх граничної вартості, у тому числі щодо відчуження, та уповноважено керівника товариства поставити підпис на договорах від імені товариства; надання згоди на відчуження майнового комплексу товариства; надання дозволу на отримання позики (кредиту) грошових коштів з метою забезпечення поточної фінансово-господарської діяльності товариства на суму не більше 50   000   000 грн та уповноважено керівника товариства поставити підпис на договорах від імені товариства; надано дозвіл на укладення значних правочинів для забезпечення боргових зобов'язань та передачі в іпотеку чи в заставу нерухомого або рухомого майна товариства в межах, необхідних для їх забезпечення та уповноважено керівника товариства поставити підпис на договорах від імені товариства.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1. 30 травня 2016 року рішенням Господарського суду Рівненської області позовні вимоги задоволено в повному обсязі. 

3.2. Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази персонального повідомлення акціонерів про загальні збори, що відбулися 29.04.2011, які в тому числі витребовувалися у відповідача, який забезпечував їх підготовку та проведення, отже суд дійшов висновку, що позивач не був належним чином повідомлений про скликання цих зборів.

3.3. Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне підприємство-фірма "Інтерекопласт" (далі - ПП "Інтерекопласт"), тобто особа, яка не була залучена до участі у справі, подало апеляційну скаргу до Рівненського апеляційного господарського суду.

3.3.1. 17.05.2017 від прокуратури Рівненської області надійшла заява про вступ у справу для захисту майнових інтересів держави, оскільки пакет акцій відповідача 50% плюс 1 акція повернуто у власність держави в особі ФДМУ по Рівненській області.

3.3.2. Рівненський апеляційний господарський суд за результатами судового засідання 22.05.2017 залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПП "Інтерекопласт".

3.4. 13 червня 2017 року постановою Рівненського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Рівненської області від 30.05.2016 залишено без змін.

3.5. Погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції про задоволення позову, господарський суд апеляційної інстанції виходив, зокрема, з такого:

3.5.1. Вирішуючи питання щодо строку оскарження рішення загальних зборів, апеляційний суд взяв до уваги, що статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може бути встановлено спеціальну позовну давність: скорочену або більш тривалу порівняно із загальною позовною давністю. Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено спеціальну скорочену позовну давність для оскарження рішення загальних зборів акціонерного товариства - три місяці з дати його прийняття. 

При цьому, враховуючи, що заяви від сторони про застосування строку позовної давності не було, апеляційна інстанція дійшла висновку, що місцевий господарський суд правомірно розглянув спір по суті. 

3.5.2. Також суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи не містять належних доказів повідомлення акціонера ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 35 Закону України "Про акціонерні товариства" про проведення 29.04.2011 загальних зборів товариства, що позбавило позивача можливості взяти участь у цих зборах.

3.5.3. Крім того, господарським судом апеляційної інстанції на підставі ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України відхилено ряд додаткових доказів, які подавалися ПП "Інтерекопласт" до суду апеляційної інстанції.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. У жовтні 2017 року ПП "Інтерекопласт" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.06.2017, рішення Господарського суду Рівненської області від 30.05.2016, а справу направити на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. 

4.2. Скаржник обґрунтовує вимоги, що містяться у касаційній скарзі, зокрема, такими доводами:

4.2.1. Господарським судом Рівненської області порушено ст. 50 Закону України "Про акціонерні товариства", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини, незаконно поновлено строк на звернення до суду. Позивач не намагався реалізувати надані йому права протягом 5 років, що є зловживанням правами та не може бути достатньою підставою для визнання причин пропуску строку на звернення до суду поважними. 

4.2.2. Господарські суди в порушення ст. 43 ГПК України визначено доведеною обставину про відсутність переліку акціонерів під час проведення загальних зборів.

4.2.3. Скаржником долучено до матеріалів справи копію реєстру поштового відправлення, що підтверджує факт надсилання ОСОБА_2 повідомлення про загальні збори акціонерів, що відбулися 29.04.2011. Крім того, оригінал реєстру поштових відправлень надавались суду для огляду, де на кожному аркуші є відбиток штемпеля поштового відділення. Наведені обставини, на думку скаржника, свідчать про помилковість висновків суду, що позивач не був належним чином повідомлений про збори акціонерів.

4.2.4. Суд апеляційної інстанції помилково зазначив, що суду не надавались оригінали зведеного облікового реєстру власників цінних паперів товариства, оскільки у судовому засіданні 31.05.2017 такі реєстри надавались.

4.2.5. Крім того, судами не з'ясовано, чи є позивач акціонером товариства на час звернення з цим позовом та вирішення спору по суті, що має значення для з'ясування, яке саме право позивача порушено спірними рішеннями зборів.

4.2.6. Рішення загальних зборів акціонерів від 29.04.2011 є таким, що прийняте відповідно до вимог чинного законодавства України, тоді як господарські суди допустили неповноту у дослідженні доказів і в результаті неправильно встановили обставини справи, дійшовши помилкових висновків щодо правового змісту тих правовідносин, які склалися між сторонами.

4.3. У грудні 2017 року РВ ФДМУ по Рівненській області подало відзив на касаційну скаргу, в якій зазначає, що підстави для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд відсутні. Отже, касаційна скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. 

4.4. Відзив мотивовано такими аргументами:

4.4.1. Господарські суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що позивач не був належним чином повідомлений про скликання зборів 29.04.2011.

4.4.2. Оскільки доказів повідомлення позивача про скликання зборів 29.04.2011 скаржником не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, позивач був позбавлений можливості ознайомитися з документами, необхідними для прийняття рішень з питань порядку денного, а також внести пропозиції з порядку денного. 

5. Джерела права й акти їх застосування

5.1. Цивільний кодекс України
Стаття 258. Спеціальна позовна давність
1. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Стаття 267. Наслідки спливу позовної давності
[…] 3. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 
4. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

5.2 Господарський кодекс України
Стаття 167. Зміст корпоративних прав та корпоративних відносин 
1. Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

5.3. Закон України "Про акціонерні товариства" (в редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення загальних зборів)
Стаття 2. Визначення термінів
У цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: 
[…] 8) корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Стаття 32. Загальні збори акціонерного товариства 
1. Загальні збори є вищим органом акціонерного товариства. 
2. Акціонерне товариство зобов'язане щороку скликати загальні збори (річні загальні збори). 
Річні загальні збори товариства проводяться не пізніше 30 квітня наступного за звітним року.

Стаття 34. Право на участь у загальних зборах 
1. У загальних зборах акціонерного товариства можуть брати участь особи, включені до переліку акціонерів, які мають право на таку участь, або їх представники. На загальних зборах за запрошенням особи, яка скликає загальні збори, також можуть бути присутні представник аудитора товариства та посадові особи товариства незалежно від володіння ними акціями цього товариства, представник органу, який відповідно до статуту представляє права та інтереси трудового колективу. 
Перелік акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах, складається станом на 24 годину за три робочих дні до дня проведення таких зборів у порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

Стаття 35. Повідомлення про проведення загальних зборів 
1. Письмове повідомлення про проведення загальних зборів акціонерного товариства та їх порядок денний надсилається кожному акціонеру, зазначеному в переліку акціонерів, складеному в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, на дату, визначену наглядовою радою, а в разі скликання позачергових загальних зборів на вимогу акціонерів у випадках, передбачених частиною шостою статті 47 цього Закону, - акціонерами, які цього вимагають. Встановлена дата не може передувати дню прийняття рішення про проведення загальних зборів і не може бути встановленою раніше, ніж за 60 днів до дати проведення загальних зборів. 
Письмове повідомлення про проведення загальних зборів та їх порядок денний надсилається акціонерам персонально (з урахуванням частини другої цієї статті) особою, яка скликає загальні збори, у спосіб, передбачений статутом акціонерного товариства, у строк не пізніше ніж за 30 днів до дати їх проведення. Повідомлення розсилає особа, яка скликає загальні збори, або особа, яка веде облік прав власності на акції товариства у разі скликання загальних зборів акціонерами. 
Товариство не пізніше ніж за 30 днів до дати проведення загальних зборів публікує в офіційному друкованому органі повідомлення про проведення загальних зборів. Публічне акціонерне товариство додатково надсилає повідомлення про проведення загальних зборів та їх порядок денний фондовій біржі, на якій це товариство пройшло процедуру лістингу, а також не пізніше ніж за 30 днів до дати проведення загальних зборів розміщує на власній веб-сторінці в мережі Інтернет інформацію, передбачену частиною третьою цієї статті.

Стаття 41. Кворум загальних зборів 
1. Наявність кворуму загальних зборів визначається реєстраційною комісією на момент закінчення реєстрації акціонерів для участі у загальних зборах акціонерного товариства. 
2. Загальні збори акціонерного товариства мають кворум за умови реєстрації для участі у них акціонерів, які сукупно є власниками не менш як 60 відсотків голосуючих акцій.

Стаття 50. Оскарження рішення загальних зборів 
1. У разі, якщо рішення загальних зборів або порядок прийняття такого рішення порушують вимоги цього Закону, інших актів законодавства, статуту чи положення про загальні збори акціонерного товариства, акціонер, права та охоронювані законом інтереси якого порушені таким рішенням, може оскаржити це рішення до суду протягом трьох місяців з дати його прийняття. 
Суд має право з урахуванням усіх обставин справи залишити в силі оскаржуване рішення, якщо допущені порушення не порушують законні права акціонера, який оскаржує рішення.

5.4. Рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (заява N 4909/04)
58. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

5.5. Господарсько-процесуальний кодекс України (в редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій)
Стаття 4^2. Рівність перед законом і судом
Правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Стаття 4^3. Змагальність
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. 
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. 
Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Стаття 4^7. Порядок прийняття судових рішень і вирішення питань щодо розгляду справи 
Судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи, а якщо спір вирішується колегіально - більшістю голосів суддів. У такому ж порядку вирішуються питання, що виникають у процесі розгляду справи.

Стаття 32. Поняття і види доказів 
Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. 
Ці дані встановлюються такими засобами: 
письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; 
поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Стаття 33. Обов'язок доказування і подання доказів 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. 

Стаття 34. Належність і допустимість доказів 
Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. 
Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Стаття 36. Письмові докази 
Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. 
Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. 

Стаття 43. Оцінка доказів
Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. 

Стаття 99. Порядок розгляду апеляційної скарги 
В апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. 
Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції. 

Стаття 101. Межі перегляду справи в апеляційній інстанції 
У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. 
Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

5.6. Господарсько-процесуальний кодекс України (в редакції, чинній з 15.12.2017)
Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції
1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

6.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

6.1.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

6.1.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.2. Щодо суті касаційної скарги

7.2.1. Спір по справі стосується визнання недійсним рішення загальних зборів Публічного акціонерного товариства "Рівненський радіотехнічний завод", оформлених протоколом № 12 від 29.04.2011.

7.2.2. Щодо аргументів скаржника, які наведені у пунктах 4.2.2.-4.2.6. цієї постанови та заперечень відповідача у відзиві на касаційну скаргу, які зазначені у пунктах 4.4.1.-4.4.2. цієї постанови, Верховний Суд вважає за необхідне зауважити на такому.

Як встановлено господарськими судами та вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вважає, що рішення загальних зборів від 29.04.2001 підлягає визнанню недійсним з двох підстав: 
1) позивача не було повідомлено у встановленому чинним законодавством порядку про скликання 29.04.2011 загальних зборів;
2) перелік акціонерів, які мали право на участь у загальних зборах, складений 26.04.2011, тоді як мав складатися не пізніше 24 години 25.04.2011.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 34 Закону України "Про акціонерні товариства" перелік акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах, складається станом на 24 годину за три робочих дні до дня проведення таких зборів у порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

Разом з тим, Верховний Суд вважає, що господарськими судами не досліджено, чи впливає на результати прийняття рішень загальними зборами товариства та чи може бути підставою для визнання їх недійсними довід позивача у справі про те, що перелік акціонерів, які мали право на участь у загальних зборах, складений 26.04.2011, тоді як мав складатися не пізніше 24 години 25.04.2011.

7.2.3. Крім того, господарськими судами під час вирішення спору не враховано, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень. Вирішуючи питання про недійсність рішень загальних зборів суд, у тому числі, оцінює, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення, а також встановлює факт порушення цим рішенням прав і законних інтересів учасника товариства.

Суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову. 

Порушення порядку скликання та проведення загальних зборів акціонерів товариства не є безумовною підставою для скасування прийнятих загальними зборами рішень.

Частиною першою статті 41 Закону України "Про акціонерні товариства", яка кореспондується з розділом 10 Статуту, передбачено, що загальні збори мають кворум за умови реєстрації для участі у них акціонерів, які сукупно є власниками не менш як 60% голосуючих акцій.

Як встановлено господарськими судами, згідно з протоколом загальних зборів акціонерів № 12 від 29.04.2011, загальна кількість голосів акціонерів-власників простих акцій, які зареєструвалися для участі у зборах - 34 417 812, що становить 76,74603% від загальної кількості голосуючих акцій товариства. Отже, під час загальних зборів акціонерів 29.04.2011 був кворум.

Однак, господарськими судами у цій справі не з'ясовано, чи могла відсутність (або наявність) позивача (його представника) істотно вплинути на прийняття рішень, які оскаржуються. Зокрема, господарськими судами не досліджувалося питання, яким чином приймалися рішення на спірних загальних зборах: одноголосним голосуванням чи ні.

7.2.4. Крім того, як вбачається зі змісту постанови апеляційної інстанції, до Рівненського апеляційного господарського суду на виконання ухвал апеляційної інстанції було подано ряд додаткових документів, зокрема:
- копію протоколу результатів реєстрації власників акцій, які прибули на скликані збори акціонерів ПАТ "Рівненський радіотехнічний завод" від 29.04.2011, у якому зазначено, що кількість осіб включених до переліку акціонерів становить 3485, для участі у зборах зареєструвалися 18 акціонерів-власників простих акцій, які в сукупності володіють 34 417 812 голосів, що становить 76,74603% акцій;
- копію двох сторінок друкованого видання ДКЦПФР "Відомості Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку" від 24.03.2011 № 55 (1060) з оголошенням про проведення загальних щорічних зборів ПАТ "Рівненський радіотехнічний завод" та порядком денним;
- виписку про стан рахунку в цінних паперах ПАТ "Рівненський радіотехнічний завод", які належать ПП "Інтерекопласт", з якої вбачається, що станом на 03.04.2017 (момент подання апеляційної скарги) останньому належить 21,2386 відсотків акцій;
- копію першої та чотирьох інших сторінок зведеного облікового реєстру власників цінних паперів ПАТ "Рівненський радіотехнічний завод", в нижньому кутку однієї з яких міститься відбиток штемпеля, а з решти вбачається, що станом на 26.04.2011 ПП "Інтерекопласт" володіло 21,2386% акцій, а ОСОБА_2 - 0,0045 відсотків акцій (копії повного вказаного реєстру оглянутого в судовому засіданні 31.05.2017 в нижніх кутках сторінок якого містяться відбитки штемпеля печатки і проглядаються цифри "23031117"; 
- нотаріально засвідчені заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - акціонерів товариства щодо повідомлення їх про проведення загальних зборів 29.04.2011;
- незасвідчені нечитабельні копії двох сторінок журналу вихідних документів відповідача (оригінал оглянуто в судовому засіданні 13.06.2017);
- незасвідчену копію повідомлення про скликання чергових загальних зборів (оригінал оглянуто в судовому засіданні 13.06.2017);
- незасвідчені копії протоколів від 29.04.2011 засідання реєстраційної комісії загальних зборів та результатів реєстрації власників акцій ПАТ "Рівненський радіотехнічний завод";
- незасвідчену копію переліку акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах акціонерів ПАТ "Рівненський радіотехнічний завод", дата проведення 29.04.2011 (оригінал оглянуто в судовому засіданні 13.06.2017), з якого вбачається, що для участі у зборах зареєструвалося 18 акціонерів;
- нотаріально завірені копії договору зберігання від 19.07.2011 та акта приймання-передачі документів згідно з договором зберігання від 19.07.2011 між ПП "Інтерекопласт" та ПАТ "Рівненський радіотехнічний завод" щодо передачі 11 документів;
- копію листа Рівненської дирекції ПАТ "Укрпошта" від 12.06.2017, у якому зокрема зазначається, що заяви про внутрішні поштові відправлення приймаються протягом 6 місяців з дня їх пересилання, відстеження шляху пересилання простих поштових відправлень не передбачено, не передбачено також створення бази відправників простих поштових відправлень. 

Відповідно до вимог статті 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. 

Водночас, відхиляючи як неналежні наведені докази, які подавалися на виконання ухвал суду апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції всупереч ст. 36 ГПК України не зазначив, яким вимогам не відповідають ті докази, які подавалися суду апеляційної інстанції для огляду в судовому засіданні в оригіналі.

Отже, як свідчить зміст прийнятої апеляційним господарським судом постанови, апеляційним господарським судом, в порушення вимог ст. ст. 99, 101 ГПК України, не було здійснено повторного розгляду справи, з встановленням усіх обставин справи та наданням цим обставинам відповідної оцінки та з урахуванням додаткових доказів, як це передбачено ст.ст. 4^7, 43 ГПК України.

Таким чином, не з'ясувавши усіх обставин справи, що входили до предмета доказування в ній, попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування вимог частини першої статті 4^7 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу у відповідній редакції стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду господарським судом в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. 

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

8.1. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що при вирішенні даного спору суди першої та апеляційної інстанцій не дотримались вимог статей 4^3, 4^7, 43, 84, 105 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент ухвалення відповідних судових рішень) щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Суди не дослідили усі зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення підлягають скасуванню як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального та матеріального права.

8.2. Відповідно до частини 3 ст. 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Частиною 4 ст. 310 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, допущено судами першої та апеляційної інстанцій, справа має бути передана на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

8.3. Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню, а судові рішення, що оскаржуються, скасуванню з направленням справи на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

8.4. При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, дати належну правову оцінку всім зібраним у справі доказам в їх сукупності, звернути увагу на підстави поданого позову; з'ясувати, наскільки порушення під час скликання загальних зборів могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення; встановити факт порушення цим рішенням прав і законних інтересів учасника товариства; дослідити, чи впливає на результати прийняття рішень загальними зборами товариства та чи може бути підставою для визнання їх недійсними довід позивача у справі про те, що перелік акціонерів, які мали право на участь у загальних зборах, складений 26.04.2011, тоді як мав складатися не пізніше 24 години 25.04.2011; дослідити питання щодо наявності або відсутності підстав застосування позовної давності, та в залежності від встановленого і з урахуванням вимог закону вирішити спір.

9. Судові витрати

9.1. Відповідно до статті 315 Господарського процесуального кодексу України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 

9.2. Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що в даному випадку справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється. 

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" задовольнити.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 та рішення Господарського суду Рівненської області від 30.05.2016 у справі №918/269/16 скасувати.

3. Справу направити на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

4. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                      І. Ткач

Судді:                                                                                           О. Мамалуй

                                                                                                    Л. Стратієнко