ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/3987/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пількова К. М.,
суддів: Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання - Жураховської Т. О.,

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-комунальна компанія МК 2010"
представник позивача - не з'явився
відповідач - Приватне акціонерне товариство "ОТІС"
представник відповідача - не з'явився

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-комунальна компанія МК 2010" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 (суддя Якименко М.  М.) та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 (головуючий суддя - Тищенко О.  В., судді Тарасенко К.  В., Іоннікова І.  А.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-комунальна компанія МК 2010" до Приватного акціонерного товариства "ОТІС" про розірвання договору, 

Короткий зміст позовних вимог
1.          13.03.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-комунальна компанія МК 2010" (далі - Позивач) звернулось з позовом до Приватного акціонерного товариства "ОТІС" (далі - Відповідач) про розірвання договору №  553 від 28.12.2010 про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів та диспетчеризації ліфтів, укладеного між Позивачем та Відповідачем. 
Позовна заява мотивована тим, що Відповідач не виконує умови пункту 2.2.1 Договору, яким передбачений обов'язок Виконавця (Відповідача) регулярно проводити профілактичні операції (роботи на електричному та механічному обладнанні ліфтів та диспетчерських систем: змащування, регулювання, ремонт та інше) з метою забезпечення безперебійності та надійної роботи ліфтів. 01.02.2017 в ході проведення представником Позивача огляду об'єктів, які згідно умов Договору Відповідач повинен був обслуговувати, були виявлені грубі порушення та несправності ліфтового обладнання. Від початку грудня 2016 Відповідач перестав здійснювати виїзди на виклики при аварійній зупинці ліфтів, проводити регулярне технічне обслуговування, не реагував позитивно на законні вимоги Замовника (Позивача).Враховуючи неодноразове порушення умов Договору, 21.12.2016 Позивач надіслав Відповідачу лист про наміри розірвати укладений Договір та направив проекти угод про розірвання Договору за взаємною згодою, у відповідь на який 24.01.2017 Відповідач повідомив про відмову від підписання додаткової угоди про розірвання спірного Договору, посилаючись на належне виконання його умов Позивачем.    

Короткий зміст рішень судів І та апеляційної інстанцій
2.          06.06.2017 Господарський суд міста Києва прийняв рішення, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017, яким в задоволенні позову відмовив повністю.
Прийняті у справі судові рішення мотивовані тим, що за приписами статті 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою для розірвання договору може бути належним чином доведене невиконання виконавцем його зобов'язань передбачених договором, а згідно з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18.03.2013 у справі №  6-75цс13, за якою, заявляючи вимоги про розірвання договору позивач повинен довести обставини, які передбачені статтею 651 ЦК України та необхідні для розірвання правочину судом на вимогу однієї з його сторін, зокрема, позивачу необхідно довести наявність істотних порушень умов цього правочину з боку відповідача та завдану внаслідок цих порушень шкоду. Судами встановлено, що наведені Позивачем обставини несправності ліфтів, зафіксовані актами від 03.02.2017, за умови відсутності відмови Відповідача від усунення вказаних несправностей та виконання своїх зобов'язань за Договором, а також, враховуючи, що, відповідно до Додатку №  2 до Договору, на Позивача покладено зобов'язання з виведення ліфтів з експлуатації, не свідчать про істотне порушення умов Договору, шкода, завдана внаслідок цих порушень відсутня, отже вказані обставини не є підставою для розірвання Договору відповідно до вимог частини 2 статті 651 ЦК України.
     
Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.          23.10.2017 Позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
4.  01.03.2018 Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити скаргу без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 залишити без змін.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
5.          Рішення суду не відповідає вимогам статті 84 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки в ньому не зазначено про розподіл господарських витрат між сторонами або повернення державного мита в бюджет. 
6. Всупереч статті 77 ГПК України судом не задоволено клопотання про відкладення розгляду справи, що позбавило Позивача можливості надати пояснення по суті справи та додаткові докази, що підтверджують позовні вимоги, при цьому клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи задовольнялось судом, що свідчить про необ'єктивність суду першої інстанції при розгляді даної справи.
7.   Деякі докази, надані Позивачем, взагалі не відображені в судовому рішенні та не зазначено, чому саме ці докази не взято до уваги, всупереч статті 42 ГПК України.
8. Суди попередніх інстанцій належним чином не оцінили істотні порушення та обставини, які можуть призвести до настання шкоди, завданої порушенням умов договору.
9. Відповідач в суді першої інстанції не надав жодних доказів, які б підтверджували його заперечення проти позову, та жодними документами не спростував надані Позивачем докази.
10. Право на одностороннє розірвання договору про надання послуг передбачено статтею 907 ЦК України, а Позивачем дотримано встановлений статтею 188 Господарського кодексу України (далі - ГК України) порядок направлення іншій стороні пропозиції про розірвання договору.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
11.          Ймовірне порушення норм статей 77, 84, 85 ГПК України щодо оголошення вступної та резолютивної частин судового рішення і відсутності розподілу судових витрат не впливає на об'єктивність застосування матеріальних норм права судами та вирішення справи по суті.
12. Суд апеляційної інстанції правильно зазначив про те, що, згідно з приписами Додатку №  2 до Договору, обов'язок з виведення з експлуатації ліфтів, які відпрацювали нормативний строк та не пройшли експертного огляду, покладений на Замовника (Позивача).
13. Підстави для розірвання Договору відсутні, оскільки відсутнє істотне порушення Договору Відповідачем, а сторонами не досягнуто згоди щодо розірвання Договору. Крім того у Позивача є заборгованість за Договором.

Позиція Верховного Суду
14.          Суд відхиляє твердження Скаржника (пункт 6) про порушення судом статті 77 ГПК України, що виявилось у незадоволенні клопотання останнього про відкладення розгляду справи, з огляду на наступне. Відмовляючи у задоволенні клопотання Позивача про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку у судове засідання повноважного представника, суд обґрунтовано виходив з того, що учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами 1 - 5 статті 28 ГПК України, в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, а неможливість заміни такого представника і неможливість розгляду справи без участі представника у судовому засіданні підлягають доведенню учасником судового процесу на загальних підставах згідно із статтями 32 - 34 ГПК України, в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції. Крім того згідно з вимогами статті 77 ГПК України, в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу є підставою для відкладення розгляду справи у межах встановлених процесуальним законом строків, якщо у зв'язку з цим спір не може бути розглянуто у даному судовому засіданні. Разом з тим суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за наявними у ній матеріалами. Згідно з ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 про відкладення розгляду справи, явка сторін у судове засідання, призначене на 06.06.2017, обов'язковою не визнавалась.
15. Суд відхиляє доводи Скаржника (пункт 5) про порушення судами статті 84 ГПК України, оскільки рішення не містить розподілу судових витрат. Так, відповідно до частини 6 статті 84 ГПК України, в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення, в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету. Разом з тим випадки, за яких господарський суд здійснює розподіл судових витрат, визначені статтею 49 ГПК України, в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення. Відповідно до прийнятого у справі судового рішення у задоволенні позову Скаржника відмовлено, а тому визначені статтею 49 ГПК України, в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, підстави для здійснення розподілу судових витрат та, відповідно, зазначення про це в резолютивній частині судового рішення були відсутні.
Щодо реалізації права на розірвання договору в односторонньому порядку
16.          Так, як зазначив Скаржник (пункт 10) у касаційній скарзі право на одностороннє розірвання договору про надання послуг передбачено статтею 907 ЦК України, а Позивачем дотримано встановлений статтею 188 ГК України порядок направлення іншій стороні пропозиції про розірвання договору. Однак, Суд звертає увагу на те, що реалізація права на одностороннє розірвання договору пов'язане із встановленням і доведенням відповідних обставин, які б свідчили про дійсне істотне порушення іншою стороною умов цього договору відповідно до вимог статті 651 ЦК України. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18.03.2013 у справі №  6-75цс13, яку підставно враховано судами попередніх інстанцій, заявляючи вимоги про розірвання договору позивач повинен довести обставини, які передбачені статтею 651 ЦК України та необхідні для розірвання правочину судом на вимогу однієї з його сторін, зокрема, позивачу необхідно довести наявність істотних порушень умов цього правочину з боку відповідача та завдану внаслідок цих порушень шкоду. Судами встановлено, що обставини, на які посилається Позивач як на підставу позову, не підтверджують істотне порушення умов Договору, у зв'язку з чим висновки судів про те, що вказані обставини не є підставою для розірвання Договору відповідно до вимог частини 2 статті 651 ЦК України, мотивовані та відповідають нормам чинного законодавства.
17. Суд відхиляє доводи Скаржника (пункти 8, 9) як такі, що зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень Верховного Суду згідно зі статтею 300 ГПК України, в редакції, чинній на час касаційного перегляду прийнятих у справі рішень. Твердження про порушення судами статті 42 ГПК України (пункт 7) необґрунтовані та не спростовують висновків, покладених в основу оскаржуваних судових рішень.

18.          Враховуючи викладене рішення та постанова судів першої та апеляційної інстанцій прийняті за повного встановлення усіх істотних обставин справи, надання їм належної оцінки у сукупності та вірного застосування статті 651 ЦК України, а тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні,, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі рішення підлягають залишенню без змін.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-комунальна компанія МК 2010" залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2017 у справі №  910/3987/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                К. М. Пільков

Судді                                                                                                    Т. Б. Дроботова

                                                                                                    Ю. Я. Чумак