Постанова
Іменем України
 
11 квітня 2018 року
м. Київ
 
справа № 316/1764/16-ц
провадження № 61-4037св18
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідач - ОСОБА_5,
третя особа - Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 липня 2017 року у складі головуючого-судді Капустинського М. В. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 06 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Крилової О. В., Трофимової Д. А.
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька.
 
Позов мотивовано тим, що в період з 13 липня 2007 року по 09 вересня 2008 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач народила дочку - ОСОБА_6, про що 07 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, в книзі реєстрації народжень, здійснено відповідний запис № 130.
 
Позивач зазначає, що на той час він був впевнений, що це його дитина, однак в період окремого проживання у нього виникли сумніви щодо свого батьківства.
 
Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив виключити відомості з актового запису про народження від 07 березня 2009 року № 130, здійсненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області в Книзі реєстрації народжень, про його батьківство відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. 
 
Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем у встановленому законом порядку не було доведено факту відсутності кровного споріднення між ним та дитиною ОСОБА_6 
 
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
 
У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та справу передати на новий розгляд. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що позивач не визнавав свого батьківства відносно ОСОБА_6, і це твердження не було спростовано та доведено відповідачем належними доказами. Саме з вини відповідача не було проведено судово-генетичної експертизи, так як остання разом з дитиною не з`явилась на її проведення, а тому висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, щодо недоведеності позивачем позовних вимог є надуманим та ґрунтується на припущеннях.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки вони ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України у редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваних рішень, щодо законності та обґрунтованості.
 
Судами попередніх інстанцій установлено, що з 13 липня 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 09 вересня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.
 
Згідно копії свідоцтва про народження від 07 березня 2009 року НОМЕР_1 батьком дитини ОСОБА_6, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, записаний ОСОБА_4, а матір`ю - ОСОБА_5
 
Згідно із частиною другою статті 122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.
 
Відповідно до частини третьої статті 122 СК України, подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини.
 
Положеннями статей 1, 2, 18, 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану, в тому числі про народження дитини, проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.
 
Відповідно до пунктів 2.13, 2.16 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, різновидом яких є актовий запис про народження дитини, є серед іншого і рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження. Зміни, доповнення, виправлення, зазначені в рішенні суду, вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану.
 
Згідно із частиною першою статті 136 СК України  особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.
 
Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.
 
Відповідно до частини другої статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог,  суд першої інстанції з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що у встановленому законом порядку не було доведено факту відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною ОСОБА_6 
 
При цьому судами враховано та надано належну правову оцінку тому, що судово-генетичну експертизу не було проведено, у зв`язку з неявкою до експертної установи відповідача разом із дитиною, однак суди не вважали такі дії відповідача ухиленням від проведення експертизи, оскільки відповідач повідомляла суд про стан здоров`я дитини та своє скрутне матеріальне становище, що стало перепоною для виїзду відповідача разом із дитиною до експертної установи. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем вживались заходи щодо надання допомоги відповідачеві для участі в проведенні експертизи.
 
Інші доводи та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 06 грудня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді: | В. О. Кузнєцов
| А. С. Олійник
| Г. І. Усик