Постанова
Іменем України
 
4 квітня 2018 року
м. Київ
 
справа № 591/2121/16-ц
 
провадження № 61-6061св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),
суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,
 
позивач - ОСОБА_1,
відповідач - публічне акціонерне товариство «Платинум Банк»,
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічногоакціонерного товариства «Платинум Банк» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2017 року у складі судді Прокудіної Н. Г., та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 17 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Криворотенка В. І., Кононенко О. Ю., 
ОСОБА_2,
ВСТАНОВИВ :
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» (далі - 
ПАТ «Платинум Банк»), у якому просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16 квітня 2013 року по день фактичного розрахунку.
 
Позовна заява мотивована тим, що з 16 квітня 2013 року по 25 квітня 
2016 року позивач перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Платинум Банк». Звільнено позивача з роботи було за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України. На день звільнення останній не була виплачена індексація заробітної плати за період часу з 16 квітня 2013 року по 
16 вересня 2015 року. Наведене стало правовою підставою для пред'явлення даного позову в порядку статті 117 ЦПК України.
 
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2017 року позов задоволено частково.
 
Стягнуто з ПАТ «Платинум Банк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 7 000 грн з послідуючим утриманням при виплаті необхідних обов'язкових платежів. Стягнуто з ПАТ «Платинум Банк» на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при звільненні з позивачем не було проведено повний розрахунок, а саме не виплачена індексація заробітної плати за період часу з 16 квітня 2013 року по 
16 вересня 2015 року, тому позивач має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
 
Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 17 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що місцевий суд належно оцінив докази та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи. 
 
У касаційній скарзі, поданій 15 листопада 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ«Платинум Банк» просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, провадження у справі закрити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що починаючи з 24 лютого 2017 року  розпочато процедуру ліквідації ПАТ«Платинум Банк» та призначено уповноважену особу Фонду з цього питання, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним і підлягає застосуванню при вирішенні вказаного спору. 
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що усуді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.
Установлено, що з 16 квітня 2013 року по 25 квітня 2016 року 
ОСОБА_1 працювала в ПАТ «Платинум Банк». 
Припинення трудових відносин мало місце за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.
Згідно довідки підприємства, заборгованість ПАТ «Платинум Банк» перед ОСОБА_1 по індексації заробітної платі становить 6 893,04 грн. 
Положеннями статей 116, 117  КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
У разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація зобов'язані виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку.
Пред'являючи 28 квітня 2016 року даний позов, ОСОБА_1 просила стягнути середній заробіток з 16 квітня 2013 року по день фактичного розрахунку. 
Установлено, що заборгованість підприємства перед ОСОБА_1 була перерахована останній 6 липня 2016 року.
На підставі рішення Правління Національного банку України від 23 лютого 2017 року № 95 - рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію 
ПАТ «Платинум Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 лютого 2017 року № 743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статі 2 цього Закону ліквідація банку -  це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.
Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.
Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.
Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.
Таким чином, якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-350цс17.
Суди положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і запровадження з 24 лютого 2017 року в ПАТ «Платинум Банк» тимчасової адміністрації та початок процедури виведення банку з ринку не врахували. Поза увагою залишили той факт, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції (21 серпня 2017 року), так і постановлення апеляційним судом 17 жовтня 2017 року ухвали, у банк вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.
Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки суди неправильно застосували норми матеріального права і ухвалення нового судового рішення не потребує встановлення фактичних обставин справи, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові. 
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» задовольнити частково.
 
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 17 жовтня 2017 року скасувати.
 
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по виплаті заробітної плати.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В. С. Висоцька
 
Судді                                                                                                      А. О. Лесько
                                        
                                                                                                      В. В. Пророк
 
                                                                                                            І. М. Фаловська
 
                                                                                                       С. П. Штелик