Постанова
Іменем України
 
12 лютого 2018 року
м. Київ
 
справа № 665/362/17-ц
 
провадження № 61 - 1369 св 17
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_4,
відповідач- ОСОБА_5,
представник відповідача - ОСОБА_6, 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6, яка на підставі договору про надання правової допомоги діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року у складі колегії суддів Приходько Л. А., Бездрабко В. О., Кузнєцової О. А.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
 
Позовна заява мотивована тим, що 5 жовтня 2016 року ОСОБА_5, керуючи автомобілем ВАЗ-21063, рухаючись заднім ходом, не врахував дорожньої обстановки та вчинив зіткнення з автомобілем ВАЗ-21150, в результаті якого спричинив автомобілю позивача механічні ушкодження. Відремонтувавши автомобіль, просив стягнути з відповідача як з винної у вчиненні адміністративного правопорушення особи матеріальну та моральну шкоду. 
 
Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 червня 2017 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.
 
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що розрахункові документи, надані позивачем на підтвердження придбання ним запасних частин та лакофарбових матеріалів, не містять відомостей, ким саме придбаний зазначений в них товар та для якого транспортного засобу були придбані запасні частини, у зв'язку з чим уважав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо розміру завданої йому внаслідок ДТП майнової шкоди.
 
Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_5 на його користь 8237 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 2500 грн моральної шкоди та 2096 грн 70 коп. судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
 
Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що надані позивачем розрахункові документи за змістом відповідають вимогам Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зокрема, містять найменування господарської одиниці, податковий номер, кількість та назву товару, вартість товару, форму оплати, загальну вартість придбаних товарів тощо. Даним Законом зазначення у розрахунковому документі відомостей про особу покупця та властивостей товару законодавством не передбачена, у зв'язку з чим дійшов висновку про те, що надані позивачем розрахункові документи містять інформацію щодо предмета доказування та оформлені відповідно до вимог закону.
 
Виходячи з того, що проведені позивачем відновлювальні роботи відповідають пошкодженням транспортного засобу, зазначеним у протоколі огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів від 5 жовтня 2016 року, складеного працівниками поліції, і такі підтверджені належними доказами, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем фактичних витрат на ремонт пошкодженого автомобіля. 
 
Задовольняючи вимоги про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд виходив із факту наявності правопорушення, глибини душевних страждань позивача у зв'язку із пошкодження його автомобіля, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, вимушеної зміни способу життя позивача, його зусилля на відновлення свого права, тривалість вирішення питання щодо відшкодування шкоди, а також вимог розумності і справедливості. 
 
У касаційній скарзі, поданій 12 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що документи, надані позивачем в якості підтвердження розміру завданої шкоди, не є належними доказами, отже, позивач не виконав свого обов'язку щодо доведення розміру шкоди. 
 
Представник відповідача вказує, що апеляційний суд безпідставно долучив до матеріалів справи акт виконаних робіт з СТО, висновок автотоварознавчого дослідження №33 від 24 жовтня 2017 року та з порушенням норм процесуального права заслухав у судовому засіданні пояснення експерта-автотоварознавця, вважаючи його належним доказом. 
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 
 
Оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.
 
Відповідно до статті 22, частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями статей 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
 
Встановлено, що 5 жовтня 2016 року ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом ВАЗ-21063, реєстраційний номер НОМЕР_1, на автошляху Асканія-Нова - Чаплинка, порушив п.п.2.3(б), 10.1 ПДР України, а саме, рухаючись заднім ходом, не врахував дорожню обстановку та не впевнився перед початком руху, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ-21150, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
 
Постановою Чаплинського районного суду Херсонської області від 3 січня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 
 
Відповідно до протоколу огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів від 5 жовтня 2016 року (на звороті) в результаті зіткнення автомобіль ВАЗ-21150, який належить на праві власності ОСОБА_4, отримав механічні пошкодження капота, бампера переднього, лівої та правої фари, лівої й правої протитуманної фари, лівого та правого поворотних ліхтарів. Вказані обставини відповідачем не заперечуються. 
 
На підтвердження понесених витрат позивачем надано копії чеків та квитанції, які відповідають порядку оформлення розрахункових документів при проведенні розрахункових операцій за готівку в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, визначеного Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
 
При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, враховуються положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (пункт 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).
 
З урахуванням наведених положень закону суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відшкодування потерпілому реальної вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, зокрема, витрат, понесених позивачем на придбання запасних частин на загальну суму 6471грн (фари - 2 шт. загальною вартістю 1500 грн, бампер в зборі 1шт. вартістю 1550 грн, капот 1шт. вартістю 2300 грн, радіатор 1 шт. вартістю 650 грн, антифриз вартістю 55 грн, комплект протитуманних фар вартістю 250 грн, замок капоту вартістю 64 грн , рамку номеру вартістю 70 грн, шланг омивача вартістю 32 грн), та витрат на придбання лакофарбових матеріалів на загальну суму 1766 грн, що разом складає 8237 грн. 
 
Доводи касаційної скарги про те, що до складу матеріальних витрат віднесено витрати на пальне у сумі 834 грн 96 коп, не заслуговують на увагу, адже вказані витрати не враховані апеляційним судом при визначенні розміру відшкодування.

Відповідно до положень статей 10, 60 ЦПК України (в редакції чинній на момент вирішення справи судами) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями статті 94 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
 
Відповідно до частини першоїстатті 64 ЦПК України (в редакції чинній на момент вирішення справи судами) письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
 
Отже, якщо позивач для підтвердження розміру шкоди надає письмовий доказ заподіяної шкоди, а відповідач, заперечуючи проти розміру шкоди, після виконання судом вимог частини четвертої статті 10 ЦПК України (в редакції чинній на момент вирішення справи судами) не надає ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог статей 212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України не довів обставин, на які посилався.
 
За таких обставин суд апеляційної інстанцій, встановивши, що позивач надав докази на підтвердження розміру заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди, а відповідач, заперечуючи такий розмір, доказів на спростування вказаного доказів не надав, дійшов правильного висновку про стягнення понесених позивачем витрат на ремонт пошкодженого автомобіля.
 
Інші наведені у касаційній скарзі доводи представника ОСОБА_5 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень. 
 
В частині стягнення моральної шкоди судове рішення не оскаржується. 
 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення апеляційного суду - без змін.

 
З урахуванням того, що касаційна скарга залишена без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, то на підставі частини третьої статті 436 ЦПК колегія суддів поновлює виконання рішення апеляційного суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року. 
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка на підставі договору про надання правової допомоги діє в інтересах ОСОБА_5, залишити без задоволення.
 
Рішення апеляційного суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року залишити без змін.
 
Поновити виконання рішення апеляційного суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Н. О. Антоненко
 
                                                                                                            В.І. Журавель
 
                                                                                                            В.І. Крат