ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року 
м. Київ
Справа №  910/14879/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріелт Інвест Сервіс"

на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 (у складі колегії суддів: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зеленін В.О.) 
у справі № 910/14879/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЦ-Веста"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста Центр"
про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "БЦ-Веста" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста Центр" про визнання права власності на частину об'єкта незавершеного будівництва - адміністративно-виставкового будинку з магазином і кафе, який знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Повітрофлотський, 68.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2017 (суддя Мандриченко О.В.) у справі № 910/14879/17 призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставлено ряд питань, перелік яких наведено у резолютивній частині ухвали.
Ухвалою цього ж суду від 19.10.2017 провадження у справі № 910/14879/17 зупинено до закінчення проведення судової будівельно-технічної експертизи.
У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріелт Інвест Сервіс" (далі - ТОВ "Ріелт Інвест Сервіс") подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2017 про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 у прийнятті апеляційної скарги ТОВ "Ріелт Інвест Сервіс" відмовлено, оскільки ухвала про призначення експертизи не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у листопаді 2017 року ТОВ "Ріелт Інвест Сервіс" подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017.
Касаційну скаргу ТОВ "Ріелт Інвест Сервіс" обґрунтовує, зокрема, тим, що апеляційним судом неправильно застосовано статтю 91 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК, тут і далі - у редакції, чинній до 15.12.2017), оскільки відповідно до пункту 6 статті 106 ГПК в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції може бути оскаржено окремо від рішення місцевого господарського суду; при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги судом порушено положення частини 1 статті 98 ГПК.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до положень статті 41 ГПК для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу, проведення якої доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".
Частиною другою статті 79 ГПК визначено, що господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках, зокрема, призначення господарським судом судової експертизи. Ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.
Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.
Таким чином судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Саме з таких міркувань виходив суд першої інстанції, призначаючи у справі судову будівельно-технічну експертизу. 
Згідно з частиною 1 статті 91 ГПК сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.
За змістом статті 106 ГПК окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, перелік яких наведено у частині 1 цієї норми.
На ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, заперечення включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина 2 статті 106 ГПК).
Ухвала про призначення експертизи до переліку ухвал, які оскаржуються окремо від рішення суду, наведеного у частині 1 статті 106 ГПК, не входить.
Отже, положення статті 106 ГПК у системному зв'язку з пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України дають підстави для висновку, що апеляційному оскарженню підлягають лише ті ухвали суду першої інстанції, які входять до переліку або, коли це прямо передбачено в інших статтях ГПК, що регулюють винесення ухвал. Усі інші ухвали можуть бути оскаржені лише одночасно з прийнятим за результатами розгляду справи рішенням чи ухвалами, якими завершується розгляд справи.
Такі процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються взагалі права на апеляційне оскарження таких проміжних ухвал місцевого господарського суду, їх право лише відтерміновується     до винесення остаточного рішення у справі.
Відсутність процесуальної можливості апеляційного оскарження ухвали про призначення експертизи окремо від рішення суду виключає здійснення її перегляду по суті, тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у прийнятті апеляційної скарги ТОВ "Ріелт Інвест Сервіс" на ухвалу місцевого господарського суду про призначення експертизи.
Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм процесуального права.
Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК (у редакції, чинній з 15.12.2017) покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріелт Інвест Сервіс" залишити без задоволення. 

2. Ухвалу  Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 у справі № 910/14879/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий          І.С. Берднік

Судді:          І.С. Міщенко

                                                                                                                    В.Г. Суховий