ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року 
м. Київ

Справа №  5023/5457/12 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Чумака Ю.Я. - головуючого, суддів: Дроботової   Т.Б., Пількова   К.М.,
здійснивши розгляд у письмовому провадженні касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Горбунова Дениса Олеговича на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.07.2017 (Тихий П.В. - головуючий, судді: Ільїн   О.В., Істоміна   О.А.) у справі
за скаргою Фізичної особи-підприємця Горбунова Дениса Олеговича
на дії Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області у справі
за позовом Приватного підприємства "Алгол-2003"
до Фізичної особи-підприємця Горбунова Дениса Олеговича
про стягнення 89   156,82   грн.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Приватне підприємство "Алгол-2003" (далі - ПП   "Алгол-2003") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Горбунова Дениса Олеговича (далі - ФОП   Горбунов Д.О.) боргу на суму 81   392,80   грн., 3   % річних у розмірі 1   876,01   грн. та пені на суму 5   888,01   грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 28.09.2013 у справі №   5023/5457/12 позовні вимоги задоволено повністю.
На виконання вказаного рішення Господарським судом Харківської області 11.07.2013 виданий наказ про примусове його виконання.
10.03.2017 відповідач звернувся до Господарського суду Харківської області зі скаргою на дії Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області (далі - ДВС), просивши суд: 1)   визнати незаконною бездіяльність державного виконавця ДВС Лугового В.М., щодо не скасування арешту та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить Горбунову Д.О. та коштів, що містяться на рахунках: №   НОМЕР_1 і №   НОМЕР_2 в Харківському ГРУ   ПАТ   КБ   "Приватбанк" у межах суми - 10   1054,38   грн., накладених постановою ДВС від 20.12.2013 в рамках виконавчого провадження №   39218318 (далі - ВП   №   39218318) про примусове виконання наказу Господарського суду Харківської області від 11.07.2013 №   5023/5457/12; 2)   зобов'язати ДВС скасувати арешт та заборону здійснювати відчуження всього майна, що належить боржникові та коштів розміщених на рахунках: №   НОМЕР_1 і №   НОМЕР_2 в Харківському ГРУ   ПАТ   КБ   "Приватбанк", у межах суми - 10   1054,38   грн.
Вимоги скарги обґрунтовані тим, що державним виконавцем ДВС Луговим В.М. всупереч вимогам законодавства не прийнято рішення щодо скасування раніше накладених арештів на майно та кошти боржника від 20.12.2013 та 31.07.2014 після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.05.2017 (суддя Прохоров   С.А.) скаргу ФОП   Горбунова Д.О. задоволено повністю.
Судовий акт місцевого суду мотивований положеннями частини 2 статті 19, статті 58 Конституції України, частини 3 статті 5 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), пункту 2 статті 1, частини 3 статті 6, частини 1 статті 12, статей 13, 82, пункту 7 Перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №   1404-VІІІ (далі - Закон №   1404-VІІІ), пункту 4.10.2 Інструкції про проведення виконавчих дій від 15.12.1999 №   74/5, затвердженої наказом Міністерства юстиції України (далі - Інструкція №   74/5), чинної на час спірних правовідносин, Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999   1-рп/99, статей 33, 43, 121^2 ГПК, в редакції, чинній до 15.12.2017, враховуючи які, суд дійшов висновку, що державний виконавець ДВС повинен був скасувати арешти після повернення виконавчого документа стягувачу, але всупереч вимогам законодавства припустився бездіяльності, що є підставою для задоволення скарги.
Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.07.2017 (Тихий П.В. - головуючий, судді: Ільїн   О.В., Істоміна   О.А.) ухвалу місцевого суду скасовано, у задоволенні скарги боржника відмовлено.
Судовий акт апеляційної інстанції мотивовано положеннями пункту 7 частини 1 статті 47, статті 50 Закону України від 21.04.1999 №   606-XІV "Про виконавче провадження" (далі -Закон №   606-X1V), в редакції, чинній до 05.10.2016, яка діяла на час виникнення правовідносин, статті 22, пункту 2 частини 3 статті 104 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017, враховуючи які суд дійшов висновку, що місцевий суд розглянув справу за відсутності представників ДВС та відповідача через неналежне їх повідомлення, що унеможливило здійснення цими особами захисту своїх прав і законних інтересів у спосіб, визначений законодавством, що є підставою для скасування судового акта місцевого суду та розгляду скарги на бездіяльність ДВС по суті на стадії апеляційного провадження.
Щодо суті заявлених вимог по скарзі, апеляційний суд акцентував, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу не передбачає зняття державним виконавцем арешту, оскільки виконавче провадження не завершено і стягувач має право повторного звернення із заявою про примусове виконання рішення суду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі ФОП   Горбунов Д.О. просить постанову апеляційного господарського суду скасувати, а ухвалу місцевого суду - залишити в силі.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
В обґрунтування наведеної ним позиції скаржник посилається на порушення апеляційним судом вимог пункту 4.10.2 Інструкції №   74/5, статті 117 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017, наголошуючи, що апеляційний суд необґрунтовано скасував ухвалу місцевого суду про задоволення скарги боржника, оскільки вимогами Інструкції №   74/5, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено обов'язок державного виконавця скасувати арешт, накладений на майно боржника, і відобразити це у постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Позивач і ДВС відзивів на касаційну скаргу не надали.
Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду апеляційної інстанції
Здійснивши розгляд касаційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, а висновки апеляційного суду є правомірними, зважаючи на таке.
Як убачається з матеріалів справи, на виконанні ДВС перебувало зведене ВП   №   11764047 з виконання судового наказу від 11.07.2013 №   5023/5457/12 про стягнення коштів із ФОП   Горбунова Д.О. на користь ПП   "Алгол-2003", до складу якого входило: ВП   №   39218318 зі стягнення боргу на суму 90   939,96   грн., ВП   №   39217568 зі стягнення судового збору на суму 891,57   грн.
У зв'язку з тим, що ФОП   Горбунов Д.О. у строк для самостійного виконання боргу не сплатив, у межах зведеного виконавчого провадження 20.12.2013 винесено постанови: - про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; -про розшук транспортних засобів боржника та направлено до Управління державної автомобільної інспекції в Харківській області до виконання.
31.07.2014 винесено постанову про арешт коштів боржника які містяться на рахунках відкритих на ім'я боржника В ПАТ   КБ   "ПриватБанк" та направлено до банківської установи до виконання.
14.01.2015 у відповідності до пункту 7 частини 1 статті 47 Закону №   606-X1V, в редакції, чинної до 05.10.2016, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, винесено постанову про повернення виконавчих документів стягувачеві, в зв'язку з тим, що майно боржника, розшук якого здійснювали органи внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку. Виконавчий документ разом із постановою про повернення направлено на адресу стягувача.
Боржник, вважаючи, що зазначену постанову винесено з порушенням законодавства, діючого на момент спірних правовідносин, щодо здійснення виконавчих дій та свідчить про бездіяльність державного виконавця, що і стало предметом розгляду скарги на дії ДВС.
Колегія суддів вважає, що такі доводи скаржника є помилковими та погоджується з висновками апеляційного суду про відмову у задоволенні скарги на дії ДВС, зважаючи на наступне.
Відповідно до статті 1 Закону №   606-X1V, чинного на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів є сукупністю дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених законодавством, а також рішеннями, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 47 наведеного Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Положеннями статті 49 Закону №   606-X1V визначено вичерпний перелік обставин, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.
Вимогами статті 50 вказаного Закону визначено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Згідно з підпунктом 4.10.2 пункту 4.10 Інструкції №   74/5, в редакції, чинній на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу ДВС), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.
Відмовляючи у задоволенні скарги та скасовуючи ухвалу місцевого суду, апеляційний суд дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, що фактично виконавче провадження у зазначеній справі не закінчено, а тому зважаючи на вимоги положень пункту 7 частини 1 статті 47 Закону №   606-XІV, державний виконавець не наділений правом зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.
Окрім того, правомірними є висновки апеляційного суду про скасування ухвали місцевого суду та розгляду скарги по суті, з підстав порушення першою інстанцією вимог процесуального законодавства щодо належного повідомлення учасників процесу про розгляд справи.
За наведених обставин оскаржувана постанова Харківського апеляційного господарського суду від 20.07.2017 є такою, що ухвалена з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, а тому підстав для її скасування немає.
Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу
За таких обставин касаційна інстанція не погоджується з твердженням скаржника про те, що ВП   №   39218318 перебуває у стані завершення, оскільки постановою від 14.01.2015 повернуто виконавчий документ стягувачу без виконання.
Зазначена постанова повернута стягувачеві на підставі пункту 7 частини 1 статті 47 Закону №   606-XІV. Відповідно ж до приписів статті 49 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у передбачених частиною 1 цієї статті випадках. При цьому, повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з відсутністю майна у боржника не є підставою для закінчення виконавчого провадження згідно з приписами статті 49 Закону №   606-XІV.
При цьому колегія суддів має зазначити, що ніщо не перешкоджає боржнику виконати рішення суду, оскільки це є його обов'язком з огляду на приписи Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, після чого арешт з майна боржника буде знято відповідно до приписів чинного законодавства.
Посилання боржника на підпункт 4.10.2 пункту 4.10 Інструкції №   74/5 колегія суддів також відхиляє, з огляду на те, що вказане положення регулює питання щодо наслідків завершення виконавчого провадження (у контексті пункту 4.9 Інструкції), у той час як питання повернення виконавчого документа, зокрема з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, врегульовано пунктом 4.11 Інструкції №   74/5.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд
Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені заявником у касаційній скарзі не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків апеляційного суду про наявність для відмови у задоволенні скарги на бездіяльність ДВС.
З урахуванням вимог статей 300, 301, 308, 309 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційним судом дотримано приписи процесуального закону, тому підстав для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваної постанови немає.
Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, слід покласти на скаржника.
Зважаючи на викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Горбунова Дениса Олеговича залишити без задоволення.
Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.07.2017 у справі №   5023/5457/12 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                               Ю.Я.   Чумак

Судді:                                                                                   Т.Б.   Дроботова

                                                                                             К.М. Пільков