П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
27 березня 2018 року
м. Київ                                                                      
 
Справа № П/800/409/17
Провадження № 11-92заі18  
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого Князєва В.С.,
судді-доповідача ЗолотніковаО.С., 
суддів Антонюк Н.О., Бакуліної С.В., Британчука В.В., Гудими Д.А., Данішевської В.І., Кібенко О.Р., Лобойка Л.М., Прокопенка О.Б., Рогач Л.І., Саприкіної І.В., Ситнік О.М., Ткачука О.С., Уркевича В.Ю., Яновської О.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Мамонової І.В.,
представника відповідача- Біркіної А.В.,
розглянула в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 січня 2018 року (судді Ханова Р.Ф., Бившева Л.І., Васильєва І.А., Пасічник С.С., Шипуліна Т.М.) у справі № П/800/409/17 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) про визнання незаконним рішення і зобов'язання винести нове рішення та
ВСТАНОВИЛА:
09 жовтня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з адміністративним позовом до ВККС, у якому просив визнати незаконним рішення відповідача від 27 липня 2017 року № 440/вс-17 (далі - спірне рішення) в частині встановлення йому оцінки за результатами кваліфікаційного оцінювання як кандидату на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та зобов'язати Комісію винести нове рішення в цій частині в порядку, встановленому чинним законодавством України. Позивач також просив відшкодувати витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема з прибуттям до суду.
На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначив, що спірне рішення є немотивованим, тому підлягає скасуванню на підставі пункту 4 частини третьої 
статті 88 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII). Так, на думку позивача, ВККС у спірному рішенні не навела мотивів щодо встановлення йому певних балів за результатами оцінки критеріїв кваліфікаційного оцінювання, а також установила йому бали не за всіма критеріями, передбаченими пунктом 5 глави 6 розділу ІІ Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням Комісії від 03 листопада 2016 року № 143/зп-16 (далі - Положення про кваліфікаційне оцінювання). Крім цього, ОСОБА_4, посилаючись на положення підпунктів 4.11.6, 4.11.7, 2.2.1 і 3.1.8 Регламенту ВККС, затвердженого рішенням Комісії від 13 жовтня 2016 року № 81/зп-16 (далі - Регламент), указав, що відповідачем не дотримано принципу правової визначеності як елемента верховенства права та порушено принцип гласності і відкритості, оскільки не повідомлено позивача про засідання Комісії від 27 липня 2017 року, на якому прийнято спірне рішення.
Відповідно до підпункту 5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»справу за позовною заявою ОСОБА_4 передано до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду і ухвалою цього ж суду від 03 січня 2018 року прийнято до провадження.    
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 22 січня 2018 року відмовив у задоволенні позову.
Рішення мотивоване тим, що жоден інший суб'єкт чи орган, у тому числі й суд, не може втручатися у здійснення суб'єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема компетенції Комісії щодо кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів, оскільки за своєю правовою природою такі повноваження Комісії є дискреційними та виключною компетенцією її як уповноваженого органу, що на постійній основі діє в системі судоустрою України. При цьому оцінювання кандидатів за визначеними законом критеріями відбувається за внутрішнім переконанням членів Комісії.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов також висновку, що в спірному рішенні наведені як підстави, так і мотиви його прийняття; вмотивованість кожного критерію та його елементів, з урахуванням внутрішнього переконання кожного члена Комісії та Комісії в цілому, Закон не передбачає, оскільки це є способом прийняття рішення, тобто способом реалізації владних управлінських функцій. До того ж Верховний Суду складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, аналізуючи доводи ОСОБА_4 про порушення відповідачем принципу гласності і відкритості та, як наслідок, порушення Комісією процедури проведення засідання 27 липня 2017 року, на якому прийнято спірне рішення, спростував факт неповідомлення позивача про це засідання, відомостей щодо перешкод з боку ВККС для його допуску до засідання не встановив, а також указав на те, що Закон № 1402-VIII та акти, прийняті на реалізацію його положень у частині правової регламентації кваліфікаційного оцінювання, не передбачають обов'язкової участі особи, яка проходить кваліфікаційне оцінювання, у прийнятті Комісією рішення за його наслідками.
Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_4 подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення від 22 січня 
2018 року й ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.
На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні справи залишив поза увагою наведені ним факти щодо нехтування ВККС нормативно-правовими актами під час проведення конкурсу. Зокрема, усупереч пунктам 12 і 34 розділу ІІІ Положення про кваліфікаційне оцінювання спірне рішення прийнято за відсутності позивача, у цьому рішенні немає мотивувальної частини. На думку скаржника, ВККС під час проведення кожного етапу кваліфікаційного оцінювання суддів та кандидатів у межах конкурсу на вакантні посади суддів Верховного Суду зобов'язана приймати проміжні рішення щодо установлення та оприлюднення результатів з обов'язковою вказівкою на підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. За кожну з рейтингових позицій передбачається посилання на визначені законом підстави ухвалення або мотиви, з яких Комісія дійшла відповідних висновків. Оформлення остаточного рішення ВККС про результати проведення кваліфікаційного оцінювання відбувається шляхом додавання показників, які повинні бути обґрунтованими й мотивованими. Зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції вбачається, що відповідач спочатку виставив, керуючись власними міркуваннями чи пропозиціями ззовні, загальний бал за результатами кваліфікаційного оцінювання, а вже потім поділив його у лише йому відомий спосіб за певними критеріями. Крім того, суд першої інстанції припустився помилкового тлумачення поняття дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень, що суперечить Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи № R(80)2 від 11 березня 1980 року щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень. На думку скаржника, поняття «дискреція» і «конкурс» є несумісними і взаємовиключними. Комісія обмежена у своїх висновках чіткими правилами оцінювання, прописаними у Положенні про кваліфікаційне оцінювання. Прийнявши спірне рішення, ВККС не дотрималась положень чинного законодавства та правових позицій, викладених у рішеннях Європейського суду з прав людини.
Представник відповідача - Біркіна А.В. у відзиві на апеляційну скаргу заперечила проти вимог скаржника й зазначила, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в цій справі ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 14 лютого 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 
22 січня 2018 року та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 
27 березня 2018 року.
13 березня 2018 року ОСОБА_4 заявив відвід усім суддям Великої Палати Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 21 березня 2018 року відмовила в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід усіх суддів Великої Палати від участі в розгляді апеляційної скарги на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 січня 2018 року в цій справі.
У судовому засіданні представник відповідача заперечила проти задоволення апеляційної скарги з мотивів, наведених у відзиві. 
Позивач до суду не з'явився, хоча й був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. 
Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника відповідача, перевіривши матеріали справи та наведені в апеляційній скарзі доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення цієї скарги.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 4 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII передбачено утворення Верховного Суду, судді якого призначаються за результатами конкурсу, проведеного відповідно до цього Закону.
На підставі статті 79 зазначеного Закону конкурс на зайняття вакантної посади судді Верховного Суду проводиться ВККС відповідно до цього ж Закону.
Порядок призначення на посаду судді Верховного Суду за спеціальною процедурою визначено статтею 81 Закону № 1402-VІІІ.
Частиною другою цієї статті передбачено, що на посаду судді Верховного Суду за спеціальною процедурою може бути призначена особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Верховному Суді, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 38 цього Закону.
Згідно із частиною другою статті 83 Закону № 1402-VІІІ критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 
2) професійна етика; 3) доброчесність.
Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються ВККС (частина п'ята статті 83 Закону № 1402-VІІІ).
На виконання вимог Закону№ 1402-VІІІ рішенням Комісії від 03 листопада 2016 року 
№ 143/зп-16 затверджено Положення про кваліфікаційне оцінювання.
Рішенням ВККС від 04 листопада 2016 року № 144/зп-16 затверджено Порядок проведення іспиту та методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання.
07 листопада 2016 року ВККС прийняла рішення № 145/зп-16 про оголошення конкурсу на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, затвердила Умови проведення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду (далі - Умови).
Позивач 30 листопада 2016 року звернувся до ВККС із заявою про проведення стосовно нього кваліфікаційного оцінювання для участі в конкурсі на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду за спеціальною процедурою призначення. Рішенням Комісії від 05 грудня 2016 року № 55/вс-16 він був допущений до участі у цьому конкурсі.
Рішенням ВККС від 11 січня 2017 року № 2/зп-17 призначено кваліфікаційне оцінювання 653 кандидатів, допущених до участі в конкурсі на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, у тому числі ОСОБА_4
Комісією 10 лютого 2017 року прийнято рішення № 47/вс-17 про допуск ОСОБА_4 до проходження кваліфікаційного оцінювання для участі в конкурсі на посаду суддіКасаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Згідно із частиною першою статті 85 Закону № 1402-VІІІ кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.
Відповідно до Умов позивач проходив кваліфікаційне оцінювання як особа, яка має науковий ступінь у сфері права та стаж наукової роботи у сфері права щонайменше десять років.
16 лютого 2017 року ОСОБА_4 склав анонімне письмове тестування, за результатами якого набрав 84 бали. За результатами виконаного 21 лютого 
2017 року практичного завдання позивач набрав 66 балів. 
Згідно з рішенням Комісії від 29 березня 2017 року № 23/зп-17 на першому етапі кваліфікаційного оцінювання за загальним результатом іспиту ОСОБА_4 отримав 150 балів та цим рішенням допущений до другого етапу кваліфікаційного оцінювання - дослідження досьє та проведення співбесіди.
Відповідно до положень частини третьої статті 85 Закону № 1402-VІІІ рішенням ВККС від 29 березня 2017 року № 24/зп-17 запроваджено тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей під час кваліфікаційного оцінювання кандидатів на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду в межах конкурсу, оголошеного 07 листопада 2016 року.
Позивач пройшов тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, за результатами якого складено висновок та визначено рівні показників критеріїв особистої, соціальної компетентності, професійної етики і доброчесності.
Згідно із положеннями статті 87 Закону № 1402-VІІІ з метою сприяння Комісії у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання утворюється Громадська рада доброчесності, яка надає, за наявності відповідних підстав, ВККС висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, який додається до досьє кандидата на посаду судді або до суддівського досьє. 
Громадська рада доброчесності надала Комісії висновок про невідповідність 
ОСОБА_4 критеріям доброчесності та професійної етики, затверджений 14 квітня 2017 року.
24 квітня 2017 року під час співбесіди ВККС у складі колегії прийняла рішення щодо оголошення перерви та винесення питання про підтвердження здатності кандидата ОСОБА_4 здійснювати правосуддя у відповідному суді на розгляд Комісії у пленарному складі.
За результатами пленарного засідання 21 червня 2017 року Комісією прийнято рішення № 131/вс-17, яким ОСОБА_4 визнано таким, що за критеріями професійної етики та доброчесності підтвердив здатність здійснювати правосуддя в Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду.
Рішенням ВККС від 18 липня 2017 року № 76/зп-17 доручено колегіям Комісії, які проводили другий етап кваліфікаційного оцінювання - дослідження досьє та проведення співбесіди у межах конкурсу, оголошеного 07 листопада 2016 року, визначити результати кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів касаційних судів у складі Верховного Суду та внести результати кваліфікаційного оцінювання на розгляд кваліфікаційної палати Комісії із залученням членів її палати з питань добору і публічної служби суддів з метою затвердження рейтингу.
За результатами кваліфікаційного оцінювання кандидат на посаду судді 
Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_4 набрав 572 бали і рішенням Комісії від 27 липня 2017 року № 440/вс-17 визнаний таким, що підтвердив здатність здійснювати правосуддя в Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду.
Згідно з додатком 4 до рішенням ВККС від 27 липня 2017 року № 79/зп-17 ОСОБА_4 зайняв 93 позицію за рейтингом кандидатів на зайняття 30 вакантних посад суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду за результатами кваліфікаційного оцінювання в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 
07 листопада 2016 року № 145/зп-16. 
Статтею 92 Закону № 1402-VІІІ передбачено, що ВККС є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України. Порядок роботи Комісії визначається цим Законом. ВККС більшістю голосів від її складу, визначеного законом, затверджує регламент, що визначає порядок роботи Комісії в межах, установлених цим Законом.
На підставі статті 93 цього ж Закону до повноважень ВККС належить, зокрема, проведення кваліфікаційного оцінювання.
Частиною третьою статті 88 згаданого Закону передбачено, що рішення ВККС, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;
2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання;
3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;
4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
Як убачається з позовної заяви ОСОБА_4, предметом оскарження є кількість набраних балів за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. При цьому незаконність спірного рішення в цій частині позивач доводить посиланням на пункт 4 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VІІІ. Позивач також заявив похідну вимогу про зобов'язання Комісії прийняти нове рішення за результатами його кваліфікаційного оцінювання. 
Відповідно до пункту 34 розділу ІІІ Положення про кваліфікаційне оцінювання рішення Комісії, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. У мотивувальній частині рішення зазначаються отримані суддею (кандидатом на посаду судді) бали з оцінювання відповідних критеріїв, відомості про загальну кількість балів за результатами кваліфікаційного оцінювання, посилання на визначені Законом підстави його ухвалення або мотиви, з яких Комісія дійшла таких висновків. У разі наявності висновку Громадської ради доброчесності про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності у мотивувальній частині також зазначаються мотиви його прийняття або відхилення.
У спірному рішенні міститься інформація про кількість балів, які позивач набрав за кожним з визначених законодавством критеріїв: за критерієм компетентності (професійної, особистої та соціальної) - 309 балів; за критерієм професійної етики - 130 балів; за критерієм доброчесності - 133 бали.
Комісією у спірному рішенні зазначено законодавчі підстави його прийняття, а саме норми статей 79, 81, 83-86, 88, 93, 101 Закону № 1402-VІІІ, а також указано, що критерій професійної компетентності ОСОБА_4 оцінено на підставі результатів іспиту, дослідження інформації, яка міститься в досьє, та співбесіди за показниками, визначеними пунктами 1-4, 6 глави 3 розділу ІІ Положення про кваліфікаційне оцінювання. Критерії особистої та соціальної компетентності позивача оцінено на підставі результатів тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься у досьє, та співбесіди з урахуванням показників, визначених пунктами 7, 8 глави 3 розділу ІІ Положення про кваліфікаційне оцінювання. Критерії професійної етики та доброчесності оцінено на підставі результатів тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься в досьє кандидата на посаду судді, співбесіди, рішення Комісії від 21 червня 2017 року № 131/вс-17, інформації Громадської ради доброчесності за показниками, визначеними пунктами 9 і 10 глави 3 розділу ІІ Положення про кваліфікаційне оцінювання.
Відповідно до пунктів 1 і 2 глави 6 розділу ІІ Положення про кваліфікаційне оцінювання встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання; показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та в сукупності.
Отже, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду про те, що в спірному рішенні наведені підстави та мотиви його прийняття. При цьому вмотивованість кожного критерію та його елементів, з урахуванням внутрішнього переконання кожного члена Комісії і Комісії в цілому, Закон не передбачає, оскільки це є способом прийняття рішення, тобто способом реалізації владних управлінських функцій.
Згідно з Рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи № R(80)2 державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, перевіряючи законність спірного рішення ВККС, правильно зазначив, що повноваження відповідача стосовно ухвалення цього рішення є дискреційними та належать до виключної компетенції його як уповноваженого органу, який на постійній основі діє в системі правосуддя України. При цьому встановлення відповідності кандидата на посаду судді визначеним законом критеріям, до яких належать компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика та доброчесність, здійснюється членами ВККС за внутрішнім переконанням. Жоден інший суб'єкт чи орган, у тому числі й суд, не може втручатися у здійснення суб'єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема компетенції Комісії щодо кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді в межах участі у конкурсі на заміщення вакантної посади судді. 
Таким чином, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в оскаржуваному рішенні від 22 січня 2018 року дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку з тим, що передбачена 
пунктом 4 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VІІІ підстава для оскарження та скасування спірного рішення, на яку послався позивач, відсутня.
Безпідставними є також посилання скаржника в апеляційній скарзі на порушення Комісією пункту 12 розділу ІІІ Положення про кваліфікаційне оцінювання, відповідно до якого особиста участь судді (кандидата на посаду судді) під час проведення кваліфікаційного оцінювання є обов'язковою, оскільки цією нормою передбачена обов'язкова особиста участь судді (кандидата на посаду судді) під час проведення кваліфікаційного оцінювання, тобто на етапах складення іспиту, дослідження досьє та проведення співбесіди, а не під час ухвалення Комісією рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання.
При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, на офіційному веб-сайті Комісії міститься повідомлення про призначення засідання Комісії на 27 липня 
2017 року, до порядку денного якого віднесено розгляд питання про затвердження рейтингів кандидатів на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 07 листопада 2016 року, а відтак позивач не був позбавлений права прибути на засідання Комісії.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 січня 2018 року - без змін.
Керуючись статтями 266, 308, 310, 315, 316, 322 і 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду 
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
2. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 січня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 02 квітня 2018 року.
 
Головуючий                                                                                                                      В.С. Князєв 
 
Суддя-доповідач     О.С. Золотніков
 
Судді:                            Н.О. Антонюк О.Б. Прокопенко
 
С.В. Бакуліна Л.І. Рогач
 
В.В. Британчук   І.В. Саприкіна
 
Д.А. Гудима   О.М. Ситнік
 
В.І. Данішевська О.С. Ткачук
 
О.Р. Кібенко   В.Ю. Уркевич
 
Л.М. Лобойко О.Г. Яновська

 
Повний текст постанови підписано 18 квітня 2018 року.